ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року		Справа № 465/300/17 пров. № А/857/1232/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О.,Затолочного В.С.
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2020 року (суддя Кузь В.Я., м.Львів) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій щодо призупинення виплати пенсії та зобов`язання нарахування та виплати пенсії за вислугою років, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі (далі – Заява). Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2019 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року, його позов до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУПФ, ПФУ відповідно) задоволено частково (далі – Рішення суду, Судові рішення відповідно). Визнано протиправними дії ГУПФ щодо невиплати пенсії з 01.06.2015 по 14.12.2015 ОСОБА_1 . Рішення суду в частині стягнення пенсії в межах суми за один місяць допущено до негайного виконання. Листом відповідача від 02.08.2019 року №3374/3-20/11.03-06 заявника повідомлено, що Рішення суду виконано, що не відповідає дійсності (в тому числі і щодо негайного виконання Рішення суду у межах суми стягнення за один місяць). З метою забезпечення його конституційного права на судовий захист просить встановити судовий контроль за виконанням Рішення суду шляхом зобов`язання ГУПФ подати до суду звіт про виконання рішення суду у встановлений судом строк, за наслідками розгляду якого вирішити питання про накладення на керівника цього суб`єкта владних повноважень штрафу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2020 року Заяву задоволено частково. Встановлено судовий контроль за виконанням Рішення суду шляхом зобов`язання ГУПФ подати у місячний строк, з дня набрання ухвалою законної сили, звіт про виконання Рішення суду в частині стягнення пенсії в межах суми за один місяць, з дня отримання ухвали. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та прийняти рішення яким у задоволені Заяви відмовити повністю.
В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що Рішення суду частково виконано. Також зазначає, що виконання Рішення суду повністю буде здійснене при відповідному фінансуванні.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що Рішення суду у порушення вимог частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) виконано не в повному обсязі. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 18 лютого 2019 року Рішенням суду задоволено частково позов ОСОБА_1 до ГУПФ про визнання протиправними дій щодо зупинення виплати пенсії за період з 01.04.2015 по 14.12.2015 та зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію за вислугою років за вказаний період, допустивши до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць та стягнуто на його користь судові витрати. Визнано протиправними дії відповідача щодо невиплати пенсії з 01.08.2015 по 14.12.2015 ОСОБА_1 Зобов`язано ГУПФ здійснити нарахування та виплатити раніше призначену та призупинену пенсію за вислугу років позивачу за період з 01.08.2015 по 14.12.2015, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон №2262-XII). Стягнуто з бюджетних асигнувань ГУПФ на користь ОСОБА_2 640 грн. Рішення суду в частині стягнення пенсії в межах суми за один місяць допущено до негайного виконання. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Рішення суду набрало законної сили 18.02.2019.
Листом від 02.08.2019 №3374/3-20/11.03-06 ГУПФ повідомило ОСОБА_1 , що сума нарахована на виконання Рішення суду в частині звернутої до негайного виконання становить 5061,86 грн. Сума нарахована на виконання рішення суду за період з 01.07.2015 по 14.12.2015 становить 29027,93 грн. Виплату перерахованої пенсії за весь період буде здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22.08.2018 №649 (далі – Постанова №649), якою затверджено «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі – Порядок №649). Черговість виконання рішень суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після 01.01.2013 (дати набрання чинності Законом України від 05.06.2012 «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі – Закон №4901- VI), на виконання яких особі нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету, та залишається не виплаченою, або рішень суду про стягнення коштів, визначається датою їх надходження до органу ПФУ, визначеного судом боржником. Вказано, що ГУПФ передано ПФУ інформацію щодо судових рішень, що набрали законної сили у 2013-2019 роках. Постановою КМУ «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2019 рік» від 16.01.2019 №14 затверджено бюджет ПФУ на 2019 рік, в якому передбачено за рахунок коштів Державного бюджету України видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду у розмірі 100 млн грн. Після виділення коштів для виплати заборгованості буде повідомлено про це у триденний термін та здійснено виплату однією сумою у виплатний період.
Відповідно до копії перерахунку пенсії з пенсійної справи №1301008726, ОСОБА_1 з 01.06.2015 перерахована пенсія на підставі Рішення суду, підсумок пенсії з надбавками становить 5061,56 грн, а з 01.08.2019 9470,36 грн.
Згідно розрахунку автоматизованої системи розрахунку пенсій ПФУ від 03.07.2017 за пенсійною справою №1301008726, позивачу за період з червня 2015 року по грудень 2015 року за Рішенням суду підлягає виплата в сумі 34089,79 грн, а за період з липня 2015 року по грудень 2015 року 29027,93 грн (т.2 а.с.16-17, 32-38).
Із витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою станом на 15.11.2019 видно, що Рішення суду не виконане (т.2 а.с.39).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами частин другої-третьої статті 14 КАС судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з частини першої статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного слідує, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.
Відповідно до частини статті 245 КАС у випадках, визначених у частинах третій–п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.
Згідно з частинами першою, другою статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац 1 підпункт 3.2 пункту 3, абзац 2 пункту 4 мотивувальної частини).
Отже, інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням статті 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Згідно матеріалів справи, сума нарахована на виконання Рішення суду в частині звернутої до негайного виконання становить 5061,86 грн. 
Сума нарахована на виконання рішення суду за період з 01.07.2015 по 14.12.2015 становить 29027,93 грн. 
Відповідно до копії перерахунку пенсії з пенсійної справи №1301008726, ОСОБА_1 з 01.06.2015 перерахована пенсія на підставі Рішення суду, підсумок пенсії з надбавками становить 5061,56 грн, а з 01.08.2019 9470,36 грн.
Згідно розрахунку автоматизованої системи розрахунку пенсій ПФУ від 03.07.2017 за пенсійною справою №1301008726, позивачу за період з червня 2015 року по грудень 2015 року за Рішенням суду підлягає виплата в сумі 34089,79 грн, а за період з липня 2015 року по грудень 2015 року 29027,93 грн.
З урахуванням вищевикладеного відповідач вказує, що виплата заборгованості за Рішенням суду в частині звернутої до негайного виконання в сумі 5061,86 грн буде здійснена при відповідному фінансуванні, що фактично вказує на те, що відповідач не виконав Рішення суду в цій частині.
Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що здійснення перерахунку та нарахування пенсії є лише передумовою її виплати, однак не свідчить про повне виконання рішення суду, оскільки рішенням суд зобов`язав Пенсійний орган не лише провести перерахунок, але й виплатити позивачеві повну суму перерахованої пенсії.
Механізм погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, визначався Порядком 649.
Пунктами 1 та 2 Постанови №649 було передбачене затвердження Порядку №649, а також те, що для виконання судових рішень, якими на органи ПФУ покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку №649.
Згідно з пунктом 3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктом 4 Порядку №649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Відповідно до пункту 5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою. Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (пункт 6 Порядку).
Пунктом 10 Порядку було передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі №640/5248/19 апеляційні скарги КМУ та ПФУ залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року змінене, зокрема пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Отже, до 22.07.2020 Порядок №649 був чинний і боржник зобов`язаний був ним керуватись, тобто вчиняти певні активні дії з метою виконання Рішення суду, зокрема: вести облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, подавати до ПФУ документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника та інші документи і розрахунки згідно з Порядком №649, а комісія ПФУ повинна була розглянути ці документи та провести відповідну перевірку розрахунку.
Як видно з матеріалів справи відповідач вчиняв певні дії на виконання Рішення суду в межах передбачених нормами Порядку №649.
Проте, станом на час звернення ОСОБА_3 до суду із Заявою норми підзаконного нормативно-правового акту, якими був регламентований механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті ПФУ на цю мету, втратили чинність.
Зважаючи на вищевикладене та враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання відповідачем Рішення суду у повному обсязі, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення Заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням Рішення суду у спосіб, що встановлений оскаржуваною ухвалою.
Крім того, необхідно зауважити і те, що ГУПФ зобов`язане подати звіт про виконання Рішення суду в частині стягнення пенсії в межах суми за один місяць.
Таким чином, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача подати звіт про виконання Рішення суду.
Згідно з вимогами статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду є законними та обґрунтованими і скасуванню не підлягає.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 26 лютого 2021 року.