Номер провадження: 22-ц/813/1984/21 
Номер справи місцевого суду: 2н-6172/08
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року        м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року в цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України Велькова Олега Віталійовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, –

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2020 року Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, в якому просив у рамках виконання судового наказу №2н-6172 від 07.11.2008 року, що видав Приморський районний суд м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в солідарному порядку на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», розташованого за адресою: 01011, м. Київ, вул. Лескова, 9, іден.код №14305909, в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» поштова адреса: 65000, м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, код ЄДРПОУ 23876031, р/р НОМЕР_3 – заборгованість по кредитному договору № №014/0077/74/69810 від 02.02.2007 р. у сумі 180960,06 дол. США, що по курсу НБУ на 26.06.2008 року складає 877602,00 грн та кошти за сплату державного мита та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи – у сумі 865,00 грн., надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України Велькову Олегу Віталійовичу звернути стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме, квартиру, загальною площею 78,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за боржником ОСОБА_2 ; звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: квартиру, загальною площею 78,9 кв.м., що находиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за боржником ОСОБА_2 (а.с.66-73).

06 липня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Шенцева О.П.) у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України Велькова Олега Віталійовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку відмовлено (а.с. 109-113).
04 серпня 2020 року канцелярією Приморського районного суду м. Одеса зареєстровано апеляційну скаргу на ухвалу від 06 липня 2020 року. Апелянт вважає вказану ухвалу необґрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в ухвалі суду не відповідають дійсним обставинам справи. Апелянт пояснює, що у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. перебуває виконавче провадження №61637464 з примусового виконання судового наказу № 2-н-6172 від 07.11.2008 року, що видав Приморський районний суд м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору №014/0077/74/69810 від 02.02.2007 р. у сумі 180960,06 дол. США, що по курсу на 26.06.2008 р. складає 877602,00 грн та кошти за сплату державного мита та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 865,00 грн. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 61637464 від 24 березня 2020 року отримано боржником наручно 29.04.2020 року. 07 травня 2020 року приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника №61637464, відповідно до якої описано квартиру за адресою АДРЕСА_3 , яка отримана боржником 27 травня 2020 року. Апелянт зазначає, що спадкоємцями майна померлого є його мати, ОСОБА_2 . Таким чином, апелянт пояснює, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно, але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності в установленому законом порядку. Апелянт пояснює, право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 не зареєстроване в установленому законом порядку за боржником, що унеможливлює звернення стягнення на вищевказане майно. Апелянт просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 року, прийняти постанову, якою у рамках виконання судового наказу №2-н-6172 від 07.11.2008 року надати дозвіл приватному виконавцю Велькову О.В. звернути стягнення на нерухоме майно боржника (а.с.116-126).
07 грудня 2020 року представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що у межах справи № 522/10225/17 встановлено, що ОСОБА_4 не має перед ПАТ «Райфайзен банк Аваль» кредитних зобов`язань.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Ухвалою Одеського апеляційного суд від 16 січня 2021 року клопотання представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено. Вирішено провести судове засідання, призначене на 21 січня 2021 року о 11.10 годині в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», втім сторони до відеоконференції не приєднались. Оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що суду не має законних підстав для прийняття рішення про звернення стягнення на нерухоме майно, оскільки зі змісту подання виконавця вбачається, що нерухоме майно, на яке державний виконавець просить суд звернути стягнення, не зареєстровано за боржником.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, втім вважає, що подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України Велькова Олега Віталійовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку тим не менш не підлягає задоволенню із інших підстав, а відтак вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення в частині його мотивування та зазначити наступне.
Висновок суду першої інстанції про відсутність законних підстав для прийняття рішення про звернення стягнення на нерухоме майно через те, що нерухоме майно на яке державний виконавець просить суд звернути стягнення не зареєстровано за боржником апеляційний суд вважає помилковим та таким, що не відповідає положенням діючого цивільного законодавства, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу, вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії .
Так, постановою Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2018 року у справі № 522/10225/17 встановлено, що 02 лютого 2007р. між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” (правонаступником якого є ПАТ “Райффайзен Банк Аваль”) і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/0077/74/69810.
Предметом даного договору було надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 161 000, 00 дол. США на строк 240 місяців - з 02 лютого 2007 р. по 02 лютого 2027 р., для придбання 2-кімнатної квартири загальною площею 78,9 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (п. п. 11, 12, 2.1).
Одночасно, між ОСОБА_1 і банком була укладена додаткова угода № 014/0077/74/69810/01 про внесення змін до розділу 3 та п. 5.5 кредитного договору.
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, згідно п. 3.5, передбачалось укладення договорів іпотеки і поруки.
02 лютого 2007 р. між ОСОБА_1 і банком був укладений договір іпотеки придбаної нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Чепелєвою Т.В. і зареєстрований в реєстрі за № У-23.
У той же день, 02 лютого 2007 р., між позивачем і банком був укладений договір поруки № 014/0077/74/69810/01 зі строком дії до повного виконання забезпеченого порукою зобов`язання.
22 листопада 2015 р. позичальник та одночасно іпотекодавець ОСОБА_1 помер.
13.04.2017 року боржник ОСОБА_2 , будучи спадкоємицею першої черги за законом, яка на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкоємцем і фактично прийняла спадщину, для оформлення спадкових справ звернулась до приватного нотаріуса ОМНО Полякової Т.Ю., від якої стало відомо про відкриття спадкової справи до майна померлого ОСОБА_1 у Четвертій ОДНК.
Дійсно, матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину.
Втім, чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.
Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові від 12 квітня 2017 року ВСУ у справі № 6-2962цс16.
Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд, враховуючи те, що отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, а також існування законодавчо передбаченого механізму звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів констатує, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою для проведення виконавчих дій щодо виконання виконавчих документів.
Між тим, апеляційний суд вважає, що у задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України Велькова Олега Віталійовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку слід відмовити, виходячи з наступного.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року у справі № 522/10225/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2018 року,позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено: поруку за договором поруки № 014/0077/74/69810/01 від 02 лютого 2007 р. визнано припиненою по факту смерті боржника ОСОБА_1 ; кредитний договір 16 014/0077/74/69810, додаткову угоду №014/0077/74/69810/01 до кредитного договору, договір Іпотеки, укладені 02 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” визнано припиненими внаслідок пропуску банком строку для пред`явлення вимог до спадкоємців боржника ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо виконання зобов`язань спадкодавця.
В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. перебуває виконавче провадження №61637464 з примусового виконання судового наказу №2н-6172 від 07.11.2008 року, що видав Приморський районний суд м. Одеси.
24.03.2020 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61637464 за вищевказаним виконавчим документом, якою боржника зобов`язано протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.
11 червня 2020 року Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, в якому просить у рамках виконання судового наказу №2н-6172 від 07.11.2008 року, що видав Приморський районний суд м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована а адресою: АДРЕСА_1 , в солідарному порядку на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», розташованого за адресою: 01011, м.Київ, вул. Лескова, 9, іден.код №14305909, в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» поштова адреса: 65000, м.Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, код ЄДРПОУ 23876031, р/р НОМЕР_3 – заборгованість по кредитному договору № №014/0077/74/69810 від 02.02.2007 р. у сумі 180960,06 дол. США, що по курсу НБУ на 26.06.2008 року складає 877602,00 грн. та кошти за сплату державного мита та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи – у сумі 865,00 грн., надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України Велькову Олегу Віталійовичу звернути стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме, квартиру, загальною площею 78,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за боржником ОСОБА_2 ; звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: квартиру, загальною площею 78,9 кв.м., що находиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за боржником ОСОБА_2 .
Таким чином, враховуючи те, що виконавче провадження №61637464 було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. за фактом зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору №014/0077/74/69810 від 02.02.2007 року, припиненого рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року у справі № 522/10225/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2018 року, з якого вбачається, що правовідносини між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», що склались на підставі вищенаведеного кредитного договору – припинені, апеляційний суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Міністерства юстиції України Велькова Олега Віталійовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, враховуючи вище наведене, встановлені обставини справи, положення діючого цивільного законодавства, роз`яснення Верховного Суду України, оскільки доводи апеляційної скарги спростували висновки суду першої інстанції, втім апеляційним судом було встановлено неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює оскаржувану ухвалу суду в частині мотивування. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича– задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року – змінити в частині мотивування, в іншій частині залишити без змін. 

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

                                                                               Р.Д. Громік

                                                                       М.М. Драгомерецький

01.02.2021 року                                                                 м. Одеса