Номер провадження: 22-ц/813/2765/21 
Номер справи місцевого суду: 520/9996/19
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану через адвоката - Тарановського Дмитра Сергійовича на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою в багатоквартирному будинку, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

10 травня 2019 року до Київського райсуду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою в багатоквартирному будинку.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 . 09.06.2018 року власник квартири АДРЕСА_2 в зазначеному будинку ОСОБА_1 самочинно відключив квартиру АДРЕСА_3 від мереж водовідведення (каналізації) шляхом пошкодження трійника, за допомогою якого відбувалась врізка в систему та з`єднання металевої каналізаційної труби квартири АДРЕСА_3 із каналізаційним лежаком до квартири АДРЕСА_2 . 
Оскільки, відповідачем вимогу ОСОБА_2 про відновлення водовідведення в квартирі АДРЕСА_3 залишено без уваги, позивач звернулась до суду за захистом порушеного права власності на квартиру і вимагає ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача відновити попередній стан квартири шляхом підключення до мереж водовідведення (каналізації).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2020 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою в багатоквартирному будинку було задоволено.
Додатковим рішенням по справі на користь ОСОБА_2 стягнуті витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн

Короткий зміст вимог апеляційних скарги

05.10.2020 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Тарановського Дмитра Сергійовича подав апеляційну скаргу на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року, відповідно до якої просив рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове, яким у задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі.
Узагальнені доводи осіб, що подали апеляційну скаргу, та інших учасників справи
Апелянт, не погоджується з оскаржуваним додатковим рішенням Київського районного суду від 154.09.2020 року, вважає його прийнятим з неповним з`ясуванням всіх обставин у справі.
Вважає, що при визначенні суми відшкодування суд першої інстанції мав виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на постанову Верховного Суду у справі № 922/1163/18 від 06 березня 2019 року містить висновок, в якому зазначається, що відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає як суду так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
19 листопада 2020 року від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
Представник позивача, зазначає, що ухвалене додаткове рішення є належно обґрунтованим та законним, додаткового захисту з боку позивача не потребує.
Враховуючи практику Верховного Суду з даного питання представник позивача, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану через адвоката - Тарановського Дмитра Сергійовича на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року залишити без задоволення, а додаткове рішення залишити без змін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 27 серпня 2020 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою в багатоквартирному будинку і зобов`язано відповідача вчинити певні дії щодо відновлення водовідведення в квартирі позивача.
31.08.2020 року до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. ОСОБА_2 вимагає ухвалити додаткове рішення з питання стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. До судового засідання заявник не з`явилась, надала заяву про розгляд заяви за її відсутності.
Судом встановлено, що 01.04.2019 року ОСОБА_2 і адвокат Орез В.П. уклали договір про надання правової допомоги , за умовами якого адвокат зобов`язався представляти інтереси Клієнта у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою в багатоквартирному будинку.
Згідно з описом виконаних робіт за договором від 01.04.2019 року , підписаним сторонами, адвокат Орез В.П. надавав послуги з правничої допомоги по даній справі протягом 10 годин і вартість цих послуг, що сплачуються погодинно, складає 10 000 грн. На виконання умов договору ОСОБА_2 внесла на рахунок ОСОБА_3 10 000 грн. за надання професійної правничої допомоги, що підтверджується квитанцією б\н від 28.08.2020 року.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга - підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 та ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено, що 28.12.2018 року, тобто через два дні після ухвалення судом рішення, ОСОБА_4 надала докази розміру витрати, які відповідач має сплатити у зв`язку з розглядом справи, а саме: розрахунок розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи на суму 17 920,00грн., договір про надання правничої допомоги № 07/04/18 від 17 квітня 2018 року, укладений між адвокатом Бариновим Геннадієм Миколайовичем та ОСОБА_4 , додаткову угоду №1 до договору № 07/04/18 від 17 квітня 2018 року, акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 01.06.2018 року на суму 5 120,00грн., акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 26.06.2018 року на суму 3 840,00грн., акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 27.07.2018 року на суму 2 560,00грн., акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 27.11.2018 року на суму 3 840,00грн., акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 26.12.2018 року на суму 2 560,00грн.
Судом встановлено, що 01.04.2019 року ОСОБА_2 і адвокат Орез В.П. уклали договір про надання правової допомоги , за умовами якого адвокат зобов`язався представляти інтереси Клієнта у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою в багатоквартирному будинку.
Згідно з описом виконаних робіт за договором від 01.04.2019 року, підписаним сторонами, адвокат Орез В.П. надавав послуги з правничої допомоги по даній справі протягом 10 годин і вартість цих послуг, що сплачуються погодинно, складає 10 000 грн. На виконання умов договору ОСОБА_2 внесла на рахунок ОСОБА_3 10 000 грн. за надання професійної правничої допомоги, що підтверджується квитанцією б\н від 28.08.2020 року.
Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову – на позивача, у разі частково задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Дослідивши умови договору про надання правової допомоги і опис виконаних робіт, суд першої вмотивовано дійшов висновку що заява адвоката обґрунтована і є такою, що підлягає задоволенню.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Слід також зазначити, що європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, $ 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвiсаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції). (dec.): Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) (ВП). 8 41. Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

РЕЗУЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384. 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 подану через адвоката - Тарановського Дмитра Сергійовича на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року у справі за позовною заявою  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою в багатоквартирному будинку – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення буде складено 12.03.2021 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк
Судді:                                                                  А. П. Заїкін
С.О. Погорєлова