ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/917/21 Справа № 184/1734/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 184/1734/15-ц
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Зубакової В.П.,
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони:
позивач – Приватне акціонерне товариство «Орджонікідзевський рудоремонтний завод»,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року, яка ухвалена суддею Томашем В.І. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» про стягнення заборгованості, задоволено в повному обсязі.
13 січня 2020 року від представника відповідача – ліквідатора ТОВ «Орджонікідзевський рудоремонтний завод», арбітражного керуючого Бершадського С.М. до суду надійшла письмова заява про перегляд заочного рішення, в якій останній просить суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського міського суду від 12 січня 2016 року, скасувати вищевказане заочне рішення суду та призначити справу до розгляду в загальному порядку 
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року заяву «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Орджонікідзевського міського суду від 12 січня 2016 року було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному провадженні.
Разом з тим, 31 січня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну сторони її правонаступником, відповідно до якої останній просить залучити до участі у справі правонаступника позивача – Приватне акціонерне товариство «Орджонікідзевський рудоремонтний завод».
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року заява ОСОБА_1 задоволена та залучено до участі у справі правонаступника позивача - Приватне акціонерне товариство «Орджонікідзевський рудоремонтний завод».
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» про стягнення заборгованості - закрито.
Роз`яснено заявникові, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року виправлено описку в резолютивній частині ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року по цивільній справі №184/1734/15-ц, номер провадження 2/184/165/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» «про стягнення заборгованості» та другий абзац викладено у наступній редакції: «Роз`яснити заявникові, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції господарського суду».
Не погодившись з вказаною ухвалою суду Приватне акціонерне товариство "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Зазначає, що зміна позивача у справі не відбулась, а лише відбулась зміна адреси позивача, що не відносить справу до виключної підсудності іншого суду.
Посилаючись на ч.2 ст. 31 ЦПК України, вважає, що справа повинна розглядатись Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтній завод» зазначає, що підтримує доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, вказує, що розгляд справи не належить до виключної підсудності іншого суду, справа повинна бути розглянута Орджонікідзевським районним судом Дніпропетровської області.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від представника Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача,перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Закриваючи провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції керувався п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України та виходив з того, що сторони по справі є юридичними особами і розгляд справи повинен відбуватися в порядку господарського судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року заява ОСОБА_1 про залучення до участі правонаступника позивача задоволена та залучено до участі у справі правонаступника позивача - Приватне акціонерне товариство «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» ( Т.1 а.с. 257-258).
Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Закриваючи провадження по справі судом першої інстанції було враховано, що сторони по справі є юридичними особами, що також підтверджено матеріалами справи. 
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та про наявність законних підстав для закриття провадження по справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на ч.2 ст. 31 ЦПК України, в зв`язку з чим, на думку позивача, справа повинна розглядатись Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не мають правового значення, оскільки підставою для закриття судом першої інстанції провадження у справі було те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Peretyaka AndSheremetyev v. Ukraine" від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  позивача Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» – залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: