УХВАЛА

18 січня 2021 року 
м. Київ

Справа №  922/1362/17 (922/358/20) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В.Г. - головуючого, Банаська О.О., Погребняка В.Я.,

учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство "Обласний інформаційно-технічний центр",
відповідачі: Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Харківська обласна рада та Куп`янська міська рада Харківської області, 

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за вх. № 8176/2020
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020
у складі колегії суддів: Тихого П.В. (головуючий), Ільїна О.В., Россолова В.В. 
та на рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020
у складі судді Яризька В.О.
у справі за позовом Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр"
до Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Харківської обласної ради та Куп`янської міської ради Харківської області, 
про визнання правочинів недійсними,

В С Т А Н О В И В:
Комунальне підприємство "Обласний інформаційно-технічний центр" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про визнання правочинів недійсними, а саме: визнати недійсними договори про переведення боргу від 14.11.2019, укладені між Комунальним підприємством "Обласний інформаційно-технічний центр", Публічним акціонерним товариством Національною Акціонерною Компанією "Нафтогаз України" та Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" за № 19/3260-БО-32, № 19/3261-ТЕ-32, №   19/3262-БО-32, № 19/3263-БО-32, № 19/3264-БО-32, № 19/3265-БО-32, №   19/3266-ТЕ-32, № 19/3267-БО-32, № 19/3268-КП-32, № 19/3269-БО-32, №   19/3270-БО-32, № 19/3271-КП-32.
20.05.2020 рішенням Господарського суду Харківської області у справі №   922/1362/17 позовні вимоги задоволено. Визнано недійсними договори про переведення боргу від 14.11.2019, укладені між Комунальним підприємством "Обласний інформаційно-технічний центр", Публічним акціонерним товариством Національною Акціонерною Компанією "Нафтогаз України" та Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" за № 19/3260-БО-32, №   19/3261-ТЕ-32, № 19/3262-БО-32, № 19/3263-БО-32, № 19/3264-БО-32, №   19/3265-БО-32, № 19/3266-ТЕ-32, № 19/3267-БО-32, № 19/3268-КП-32, №   19/3269-БО-32, № 19/3270-БО-32, № 19/3271-КП-32. Стягнуто з Акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" витрати по сплаті судового збору в сумі 12612,00 грн. Стягнуто з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" на користь Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" витрати по сплаті судового збору в сумі 12 612 грн.
18.08.2020 постановою Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі № 922/1362/17 залишено без змін.
05.10.2020 (згідно з вхідним штампом Східного апеляційного господарського суду) Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі № 922/1362/17 (922/358/20), ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про визнання недійсними договорів про переведення боргу від 14.11.2019 за №   19/3260-БО-32, № 19/3261-ТЕ-32, № 19/3262-БО-32, № 19/3263-БО-32, №   19/3264-БО-32, № 19/3265-БО-32, № 19/3266-ТЕ-32, № 19/3267-БО-32, №   19/3268-КП-32, № 19/3269-БО-32, № 19/3270-БО- 32, № 19/3271-КП-32.
06.11.2020 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Банаська О.О., Погребняка В.Я.
У зв`язку з лікарняним судді Банаська О.О. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №   922/1362/17 (922/358/20) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., суддя - Катеринчук Л.Й., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 25.11.2020.
26.11.2020 ухвалою Верховного Суду (колегія суддів у складі: Пєсков В.Г. -головуючого, суддів: Погребняк В.Я., Катеринчук Л.Й.) визнано неповажними наведені Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №   922/1362/17 (922/358/20); касаційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та на рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №   922/1362/17 (922/358/20) залишено без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків, а саме   - навести Суду інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, а також зазначити конкретно передбачений пункт (пункти) частини другої статті 287 цього Кодексу як підставу касаційного оскарження з належним обґрунтуванням.
Мотивом вказаної ухвали від 26.11.2020 було те, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
У даному випадку скаржник у клопотанні, єдиною підставою пропуску строку на касаційне оскарження зазначає, що робота працівників компанії здійснюється в умовах карантинних обмежень (щодо перебування в офісних приміщеннях компанії, виконання роботи дистанційно тощо), що об`єктивно впливає на можливість підготовки касаційної скарги в межах строків, передбачених статтею 288 Господарського процесуального кодексу України. Проте наведене не підкріплено жодними доказами і не обґрунтовує подання касаційної скарги аж через 17 днів після спливу строку касаційного оскарження постанови, а тому не може вважатися причиною, яка дійсно б перешкоджала звернутися в передбачений законом строк з належним чином оформленою касаційною скаргою. (Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 905/1181/19).
03.12.2020 Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" отримано ухвалу Верховного Суду від 26.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Таким чином, останнім днем строку на усунення недоліків касаційної скарги було 14.12.2020.
08.12.2020 Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" поштою було направлено до Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та на рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №   922/1362/17 (922/358/20). 
У даній заяві, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №   922/1362/17 (922/358/20), Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначено, що оскаржує постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі № 922/1362/17 (922/358/20) з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
На думку касатора, суди при ухваленні зазначених судових рішень неправильно застосували норми матеріального права, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме:
- положення статті 233 Цивільного кодексу України - без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02.08.2018 у справі № 918/341/16, від 14.02.2018 у справі № 910/8862/17, від 06.03.2018 у справі № 910/8866/17, від 25.07.2018 у справі № 487/7703/15-ц.
Крім того, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" оскаржує постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі № 922/1362/17 (922/358/20) з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Касатор вважає, що суди при ухваленні зазначених судових рішень неправильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, а саме:
-          статті 732, 78, 136 Господарського кодексу України, які регулюють діяльність унітарних державних комерційних або казенних підприємств, по відношенню до позивача, який є підприємством, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області, а також щодо його обов`язку погоджувати правочини із засновником;
-          пункт 11 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867, який на спірні правовідносини не поширюється, Положення Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів";
-          статей 3,11 Закону України "Про ринок природного газу", Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867, якими передбачаються права виробників теплової енергії вільно обирати постачальника природного газу і права придбавати природний газ за цінами, що вільно встановлюються сторонами договору постачання природного газу.
Висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній.
Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що у справі, яка розглядається, поважною причиною пропуску процесуального строку на подання касаційної скарги є, на думку скаржника, загальновизнана обставина, яка існує об`єктивно і не залежить від волі касатора - запровадження на всій території держави карантинних обмежень з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а також численні випадки захворювання на COVID-19, зокрема, у місті Києві.
Скаржник зазначає, що до 17.07.2020 ця обставина в силу приписів Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ вважалася об`єктивною існуючою обставиною, яка автоматично тягла за собою подовження процесуальних строків на строк дії такого карантину.
На думку скаржника, видається невиправданим та неправомірним за існування таких самих обставин (дії карантинних обмежень), але вже у вересні 2020 року, за наявності обґрунтованого клопотання учасника судового процесу про поновлення процесуального строку, позбавляти його права на касаційне оскарження судового рішення, з яким він не згодний.
Скаржник вважає, що враховуючи неоднозначний та суперечливий підхід законодавця до вирішення питання про вплив карантинних обмежень на дотримання процесуальних строків, надмірно суворе застосування касаційним судом положень ГПК України про строк на касаційне оскарження в умовах дії загальнодержавного карантину не повинно пов`язуватись з надзвичайним формалізмом та обмежувати право особи на справедливий суд.
Враховуючи викладене, керуючись частиною третьою статті 288, частиною четвертою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити цей строк.
У зв`язку з обранням судді Катеринчук Л.Й. суддею Великої Палати Верховного Суду строком на три роки з 07.12.2020, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №   922/1362/17 (922/358/20) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Пєсков   В.Г., суддя - Банасько О.О., суддя   - Погребняк В.Я., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.01.2021.
Розглянувши доводи, які викладені у клопотанні про усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №   922/1362/17 (922/358/20), колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", оскільки наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнаються судом неповажними з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Статтею 288 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Таким чином, процесуальний закон пов`язує можливість поновлення пропущеного строку лише з наявністю поважних причин його пропуску і при цьому, визнання тих чи інших причин поважними, лежить у межах дискреційних повноважень Суду.
У даному випадку колегія суддів вказує, що зазначені Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" доводи не приймаються Судом, оскільки будуються на обставинах, які ухвалою Верховного Суду від 26.11.2020 Суд вже визнав необґрунтованими. 

Також колегія суддів звертає увагу, що Законом України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020, пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України викладено в такій редакції:
"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Тобто, відповідно до цієї норми, суд поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, лише у випадку якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
З урахуванням викладеного, ухвалою Верховного Суду 26.11.2020, було визнано неповажними наведені Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №   922/1362/17 (922/358/20). Так, єдиною підставою пропуску строку на касаційне оскарження скаржником було зазначено, що робота працівників компанії здійснюється в умовах карантинних обмежень (щодо перебування в офісних приміщеннях компанії, виконання роботи дистанційно тощо), що об`єктивно впливає на можливість підготовки касаційної скарги в межах строків, передбачених статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.
Інших доводів в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку скаржником не було зазначено та не було надано доказів того, що скаржник не мав можливості раніше звернутися з касаційною скаргою.
Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.
З огляду на наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони не є поважними та не можуть бути взяті до уваги для поновлення відповідного строку, оскільки скаржник не навів будь-яких обґрунтованих доводів або об`єктивних причин, які б спричинили пропуск строку на касаційне оскарження (об`єктивну неможливість своєчасно звернутись до Суду з касаційною скаргою).
При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права скаржника не порушені, оскільки йому було надано право на обґрунтування пропуску строку на оскарження судового рішення про яке він був обізнаний.
Також суд касаційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Таким чином, оцінивши наведені у заяві доводи скаржника про причини пропуску строку на касаційне оскарження, Суд не вважає їх поважними, оскільки такі причини носять суб`єктивний характер та є такими, що залежали виключно від свідомого волевиявлення скаржника. 
З цього питання Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення Суду у справі "Мушта проти України", no. 8863/06, від 18.11.2010).
Умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).
За приписами абзацу 2 частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.
Враховуючи викладене, колегією суддів вирішено відмовити Акціонерному товариству Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №   922/1362/17 (922/358/20) та відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та на рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №   922/1362/17 (922/358/20).
Керуючись статтями 234, 288, 292, пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
УХВАЛИВ:
1. Відмовити Акціонерному товариству Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №   922/1362/17 (922/358/20).
2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 та на рішення Господарського суду Харківської області від 20.05.2020 у справі №  922/1362/17 (922/358/20).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          В. Пєсков
Судді                                                                                                    О. Банасько
                                                                                                    В. Погребняк