УХВАЛА

14 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/7508/15
адміністративне провадження № К/9901/36880/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В.  перевірив касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора прокуратури Черкаської області про скасування наказу, поновлення на роботі,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Черкаської області, в якому просив:
визнати протиправним і скасувати наказ Генерального прокурора України № 213к від 23 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Черкаської області;
поновити позивача на посаді заступника прокурора Черкаської області;
стягнути з прокуратури Черкаської області середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 березня 2015 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі.
Рішенням  Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора України № 213к від 23 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Черкаської області, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Черкаської області.
Присуджено до стягнення з прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 березня 2015 року по 25 серпня 2020 року в розмірі 572 474,28 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року рішення суду першої інстанції змінено, викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення наступним чином:
"Стягнути з прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 березня 2015 року по 25 серпня 2020 року в розмірі 1 244 525,83 грн". 
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року залишено без змін. 
29 грудня 2020 року Офіс Генерального прокурора звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від        25 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року. Скаржник, посилаючись на пункт 1 частини четвертої  статті 328 КАС України  та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності  Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив пункт 1 частини четвертої  статті 328 КАС України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 травня 2020 року (справа №     800/235/17). Водночас у тексті касаційної скарги заявник також послався на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №800/547/17.
Перевіряючи доводи скаржника щодо неврахування висновків Верховного Суду та аналізуючи зміст зазначених представником Офісу Генерального прокурора постанов Верховного Суду, судом касаційної інстанції встановлено, що обставини справ    №800/235/17, №800/547/17  не є подібними до спірних правовідносин. Так, у справі №800/235/17 предметом спору було рішення Вищої ради правосуддя, яким суддю визнано таким, що порушує вимоги щодо несумісності посад, через що звільнено з посади судді. У справі №800/547/17 Верховний Суд висловив правову позицію у спорі щодо рішення про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури за одноразове грубе порушення.
Натомість, зміст оскаржуваних судових рішень у цій справі свідчить про те, що предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення особи з посади заступника прокурора у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2  статті 36 КЗпП України. Підставою такого звільнення стало те, що позивач обіймав посаду заступника прокурора міста Севастополя та заступника прокурора Черкаської області у період з 01 березня 2013 року по 22     лютого 2014 року, що підпадає під дію санкцій, установлених  Законом України "Про очищення влади".
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої  статті 328 КАС України, Офіс Генерального прокурора послався на висновки Верховного Суду, висловлені у справах, які не є подібними до спірних правовідносин, а отже заявник не виклав передбачені  статтею 328 КАС України  умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 КАС України.
Інші доводи та аргументи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені  статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої  статті 334 КАС України  в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою  статті 341    КАС України  встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Лише загальні посилання на невідповідність висновку суду апеляційної інстанції висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у правовідносинах, що не є подібними до спірних, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, враховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України.
Керуючись статтею  248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора прокуратури Черкаської області про скасування наказу, поновлення на роботі - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                                                                                              О.В. Кашпур