Справа № 303/2366/14-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        11 січня 2021 року м. Ужгород
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду у складі: 

головуючого Собослой Г.Г.
суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.,
секретаря: Міца О.Д.-В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2020 року у справі № 303/2366/14-ц (Головуючий: Монич В.О.), 

В С Т А Н О В И Л А:
       У квітні 2014 року ОСОБА_1  звернулася в суд із позовом до  ОСОБА_4  про встановлення факту постійного проживання, мотивуючи тим, що вона є донькою  ОСОБА_5 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 .  Після смерті батька  ОСОБА_5 , позивач звернулася до Мукачівської районної державної контори для прийняття спадщини, однак, при оформленні документів про прийняття спадщини виникли труднощі. Так, згідно відповіді державного нотаріуса Плеша А.М. №583/02-14 від 17.11.2012 року, для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом за померлим ОСОБА_5  необхідно надати нотаріусу докази фактичного проживання померлого разом з його матір`ю ОСОБА_6 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою:  АДРЕСА_1 . Тим більше, її покійний батько проживав за даною адресою з травня 1978 року (відразу після смерті його батька) по день його смерті  ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце реєстрації покійного ОСОБА_5  залишилося й надалі по адресі АДРЕСА_2 , проте батько не хотів перереєстровувати реєстрацію в органах ВГІРФО, оскільки помилково вважав, що втратить майнові права на дану квартиру.  ОСОБА_5  не тільки проживав спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , але і вів там домашнє господарство, а саме: вирощував сільськогосподарську продукцію, розводив кіз та іншу свійську худобу, розміщував там свої станки, здійснював постійний ремонт будівлі та сплачував за комунальні послуги. У зв`язку з цим, вона змушена звернутися до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_5  за адресою:  АДРЕСА_1 . Про дану обставину існує спір, оскільки з таким фактом не згідна рідна сестра покійного батька – ОСОБА_3 , яка вважає, що вона також має право на спадкове майно покійної ОСОБА_7 , хоча жодної заяви до нотаріальної контори не подавала, спільно зі своєю покійною матір`ю не проживала, у фактичне володіння спадковим майном ніколи не вступала. Проте, у зв`язку з тим, що дана особа оспорює такий факт, така обставина підлягає встановленню в порядку позовного провадження. Її батько,  ОСОБА_5 проживав разом із матір`ю ОСОБА_6  з травня 1978 року, а після її смерті й надалі продовжував там проживати до 19.07.2010 року. Позивач, із посиланням на вимоги ч.1 ст.29 ЦК України, просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 з травня 1978 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
       15 травня 2014 року представник позивача ОСОБА_8 подав заяву про збільшення заявлених позовних вимог, а саме просив суд встановити факт прийняття ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадщини за ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визнати за ОСОБА_1 , право на спадкування Ѕ частини будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , яку він успадкував від ОСОБА_6 .
         27 листопада 2014 року представник позивача ОСОБА_8 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме просив суд встановити факт вступу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у фактичне володіння та управління будинком за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
        ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , співвідповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М. про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору дарування.
       Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3  мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мама -  ОСОБА_6 і після її смерті відкрилася спадщина, а саме на Ѕ спільної часткової власності - нерухомого майна, розміщеного за адресою:  АДРЕСА_1 . Співласником іншої Ѕ частки даної спільної часткової власності нерухомого майна, розміщеного за адресою АДРЕСА_1 . Співвласником іншої 1/2 частки даної спільної часткової власності на нерухоме майно, був на той час  ОСОБА_9 , син спадкодавця  ОСОБА_6 , позивача рідний брат. У свій час ОСОБА_9  отримав зазначену частку у дар згідно Договору дарування, посвідченого Мукачівською державною нотаріальною конторою 03.07.1979 року за реєстровим №7546. Ціле домоволодіння (1/2 частка якого успадковується) складається з одноповерхового житлового будинку. Позивач,  як спадкоємець, першої черги за законом, народилась та проживала в даному будинку за адресою:  АДРЕСА_1  з дня її народження, що посвідчується будинковою книгою (колишня адреса -  АДРЕСА_3 ) та на момент відкриття даної спадщини у 1996 році. Позивач зареєструвала шлюб з своїм чоловіком  ОСОБА_10 у 1977 році, в якому народилась їх донька ОСОБА_11 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після розірвання шлюбу позивач змушена була продовжувати проживати із своєю мамою -  ОСОБА_6  у її будинку за адресою АДРЕСА_1  аж до її смерті. Одночасно, позивач в силу своїх можливостей, намагалась проводити до можливості проживання будинок, отриманий у дар після викупу у іншій власниці. Позивач змушена була фактично проживати разом із своєю мамою та продовжувала опікуватися нею, яка в свою чергу, допомагала їй доглядати за малолітньою дитиною. Мати позивачки важко хворіла останні роки свого життя та перенесла важку хірургічну операцію у 1984 році. У віці 89 років, у 1992 році, її мати мала глибоке загострення хвороби і знаходилась навіть певний час у стані клінічної смерті. У зв`язку з цим, вона постійно знаходилася поруч з нею, готувала їжу, забезпечувала та вела спільне господарство по дому, здійснювала від її імені сплату комунальних платежів, інше.  ОСОБА_12 у дарунок Ѕ частину домоволодіння за адресою  АДРЕСА_4  від свого хресного ОСОБА_13  у 1969 році де фактично не проживала, оскільки там продовжував проживати дарувальник ОСОБА_13  та інша особа ОСОБА_14 , дружина дарувальника  ОСОБА_13  і власниця Ѕ частини даного житлового будинку. У 1972 році, їй запропонувала  ОСОБА_14  викупити від неї Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_4 , що нею і було зроблено. У зв`язку з цим, позивач змушена була змінити місце реєстрації проживання за даною адресою тобто АДРЕСА_4  для оформлення реєстрації речових прав на дане нерухоме майно, але продовжувала проживати за попередньою адресою  АДРЕСА_1 . Її брат  ОСОБА_5  як спадкоємець першої черги, проживав разом із своєю сім`єю окремо з 1963 року за адресою -  АДРЕСА_2 . 
        ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
       Заяву до нотаріуса на прийняття спадщини за законом на спадкове майно в частині Ѕ частки за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_5 не подавав та своїх спадкових прав на частину даного спадкового майна в іншому, встановленому законом порядку не реєстрував.         

       Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що є спадкоємцем першої черги, належно прийняла спадщину своєї матері разом з рідним братом ОСОБА_9 та вступила разом з ним у володіння (управління) зазначеним спадковим майном.        
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2020 року  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , співвідповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М. про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору дарування відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду у частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 представник ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду у цій частині скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як судом неправильно встановленні обставини, які мають значення для справи, при вирішенні даного спору порушено норми матеріального права, а саме ст. 549 ЦК Української РСР і суд касаційної інстанції при розгляді даної справи встановив, що ОСОБА_5 з 1978 року та по день своєї смерті проживав за адресою ОСОБА_6 , заповіти складені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 недійсними не визнавалися, Герцовський фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері, оскільки на день смерті останньої проживав разом із нею в спадковому будинку, користувався ним, доглядав та утримував її, проте не оформив спадщину в установленому законом порядку та помер. Судами не прийнято до уваги, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду, посилаючись на те, що її батько ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті саме за заповітом, який судом не визнавався недійсним, що брат померлого має постійне місце проживання за межами України понад тридцять років, самостійних вимог не заявляв та не оскаржував судові рішення. 
       У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у повному обсязі та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити, а в позовних вимогах ОСОБА_3 відмовити, та як ОСОБА_5 фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері, оскільки на день смерті останної проживав разом з нею в спадковому будинку, користувався ним, доглядав та утримував її, проте не оформив спадщину в установленому законом порядку та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. У той же час, ОСОБА_3 на момент смерті своєї матері ОСОБА_16 не відносилася до осіб, які мають права, на обов`язкову частку (ст.535 ЦК УРСР). За таких обставин ОСОБА_3 не має права на спадщину за законом, навіть якщо припустити, що вона якийсь час проживала б з померлою матір`ю, то вона все рівно не має право на спадкування, оскільки на момент смерті своєї матері спадкодавець залишив заповіт, в свою честь спадкоємець за заповітом заяву про відмову від спадщини за заповітом до нотаріальної контори не подавав, володів і користувався своїм майном.
       В апеляційній скарзі поданої ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_3 ставиться питання про зміну рішення суду в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі, так як дані правовідносини регулюються ЦК УРСР (в редакції 1963 року) оскільки відносини між сторонами виникли до набрання чинності ЦК України і докази, на яких акцентував увагу представник позивача за первісним позовом не свідчить про вступ в управління та володіння майном протягом 6-ти місячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Дії щодо спадкового майна вчинялися ОСОБА_5 після 2000 року, за спливом 4 років по смерті матері, а щодо сплати ним земельного податку, то такі відомості спростовані відповіддю з податкового органу про те, що ОСОБА_5 не був зареєстрований платником земельного податку. Разом з тим, ОСОБА_3 як донька ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст. 549 ЦК УРСР вступила в управління та володіння спадковим правом, а саме Ѕ частиною домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки саме в неї знаходилися правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння, вона здійснювала догляд за присадибною ділянкою та користувалася будинком. Саме, з метою об`єднання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в одних руках 06 серпня 2010 року співвласник іншої Ѕ частини домоволодіння ОСОБА_9 подарував належну йому частку своїй сестрі ОСОБА_3 . Підставою для оформлення Свідоцтва про право на спадщину від 14 грудня 2013 року, виданого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1-347 стало рішення суду су цивільній справі в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, яке в подальшому скасоване Апеляційним судом Закарпатської області. 
       Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 – адвоката Новікової І.С., які підтримали вимоги, викладені ними в їх апеляційних скаргах, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
       Встановлено, що 11 травня 1994 року ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, що буде належати їй на день смерті й на що вона за законом матиме право ОСОБА_5 
        ОСОБА_5 22 грудня 2009 року склав заповіт, яким заповів все своє рухоме та нерухоме майно, яке буде йому належати на день його смерті своїй дочці ОСОБА_1 .
       Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №240 18831 від 02 жовтня 2009 року будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної приватної власності по Ѕ частці ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .
       Згідно рішення Мукачівської міської ради від 31.052013 року «Про перейменування назви провулків та вулиць міста» вулицю Червоноармійську в м. Мукачево перейменовано на Університетську.
       Згідно договору дарування частини домоволодіння від 06.08.2010 року ОСОБА_9 подарував Ѕ частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 .
       Заповіти складені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 недійсними не визнавалися.
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.11.1996 року.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.07.2010 року.
Згідно довідки №1238 від 06.08.2010 року виданої КП «Мукачівським міським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 Ѕ та ОСОБА_6 Ѕ частини.
Відповідно до Страхового свідоцтва про страхування будівель, що належать громадянам серія ГБ №0045013 від 08.04.2000 року останнє було видане страхувальнику ОСОБА_5 , який проживав за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно листа №6-3/112/358 від 23.04.2014 року Мукачівського міського району електричних мереж з 09.07.2001 року по 09.10.2013 року споживачем електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 був ОСОБА_5 .
Згідно квитанції №189 від 25.12.2007 року земельний податок сплачував ОСОБА_5 , який проживав за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_6 , оскільки на день смерті останньої проживав разом з нею в спадковому будинку, користувався ним, доглядав та утримував її, проте не оформив спадщину в установленому законом порядку.
Згідно зі ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. 
Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1,3 ст1268 ЦК України.
       За правилами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
        ОСОБА_1 , після смерті батька ОСОБА_5 , звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак 07 листопада 2015 року отримала відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, так як не надала доказів постійного проживання її батька ОСОБА_5 з його матір`ю- ОСОБА_6 у спірному будинку.
       Постановою державного нотаріуса Мукачівської державної нотарільної контори від 17 січня 2013 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку володіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті її матері ОСОБА_6 , оскільки на вказану вище частку домоволодіння Мукачівською держконторою 14 грудня 2013 року за реєстровим №1-347 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 , меш. АДРЕСА_2 . 
       Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
        ОСОБА_3 у порядку передбаченому ч.1 ст.81 ЦПК України не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, що вона фактично вступила в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_6 , на день смерті матері вона проживала з нею, доглядала та утримувала її, користувалася будинком та здійснювала догляд за присадибною ділянкою, так як нею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, та за місцем проживання її зареєстровано за адресою АДРЕСА_4 
       Судова колегія вважає, що ОСОБА_5 фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_6 , оскільки на день смерті останньої проживав разом з нею у спадковому будинку, користувався ним, доглядав та утримував її та прийняв спадщину після смерті матері саме за заповітом, який не визнавався судом недійсним і ОСОБА_9 , який є братом померлому ОСОБА_5 та ОСОБА_3 має місце проживання за межами України самостійних вимог на предмет спору не заявляв. 
       Враховуючи наведене, судова колегія встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, приходить до висновку, що ОСОБА_3 є власницею 1/2 частин спірного домоволодіння згідно договору дарування від 06.08.2010 року, який ОСОБА_9 подарував їй цю частину, а після смерті ОСОБА_6 її син ОСОБА_5 фактично втупив в управління спадковим майном на 1/2 частину майна за померлою матір`ю, яка склала заповіт на його користь і на свій розсуд розпорядився своїм правом на спірне майно.
       За таких обставин, висновок суду першої інстанції, що заповіт ОСОБА_5 реалізований не був, а тому суд не бере до уваги, що він повинен прийняти спадщину за заповітом, а повинен прийняти по закону та те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають рівні права на спадкове майно по 1/2 частині за померлою ОСОБА_6 і їм слід виділити по 1/2 частині спадкового майна, що і визначене рішенням суду від 04.11.2014 року не грунтується на вимогах закону.
       Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 слід скасувати, у відповідності до п.п.1,2,4 ч.1 ст 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення у цій частині, яким позов ОСОБА_1 слід задовольнити, а урешті резолютивну частину рішення залишити без змін. 
       Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст. ст. 548,549 ЦК Української РСР, ст.ст.1218,1297 ЦК України, судова колегія,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

           Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2020 рокуу частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання скасувати.

       Позов ОСОБА_1 задовольнити.

       Встановити факт вступу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у фактичне володіння та управління будинком за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

       У решті резолютивну частину рішення суду залишити без змін. 

       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено - 19 січня 2021 року.

Головуючий:
       
Судді: