П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3736/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Фульга А.П.                                                 Дата і місце ухвалення: 16.11.2020р., м. Миколаїв      	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

        розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати не в повному обсязі  індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;
- визнати базовим місяцем при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.18 року - місяць січень 2008; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1  нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно з урахуванням січня 2008 як базового місяця, з урахуванням абз.4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.03 №1078.
Позов обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018 в Збройних Силах України. При цьому, на переконання позивача, базовими місяцем  для нарахування індексації є січень 2008 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у неврахуванні вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по  28.02.2018 виходячи із базового  місяця нарахування - січень 2008 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 падала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада2020 року та прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції підчас вирішення спору  було застосовано закон, що не підлягає застосуванню, так пункт 5 Порядку №1078 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 (де мова йдеться лише про зміни посадових окладів) не може застосовуватися для встановлення базових місяців у період з січня 2008  року по грудень 2015 року, оскільки не має зворотної дії в часі.
Крім того, позивачем обрано невірний спосіб захисту права, оскільки останній не оскаржуючи дії відповідача щодо встановлення базового місця грудень 2015 року (збільшення щомісячної премії) та січень 2014 року (збільшення щомісячної додаткової винагороди) дня нарахування індексації та просить суд визнати базовим місяцем січень 2008 року для нарахування індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Сил України, у Військовій частині НОМЕР_1 .
Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу не було виплачено в повному обсязі індексацію  грошового забезпечення за період з 01.01.2016 - 28.02.2018р.р..
В липні  2020 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1  із заявою, в якій просив провести нарахування та виплату індексації за період з 01.01.2016 про 28.02.2018р.р..
Листом від 25.08.20 №602/ф  відповідач відмовив позивачу щодо нарахування  індексації та зазначив, що починаючи з січня 2015 року індексація грошових доходів громадян здійснюється у межах фінансових ресурсів.
Не погодившись з означеними відповідями, викладеними у листі Військової частини НОМЕР_1  позивач, звернувся з даним позовом до суду. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності відповідача, щодо неврахування вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язання в здійснити нарахування та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по  28.02.2018 виходячи із базового  місяця нарахування - січень 2008 року.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частинами 2,3 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ.
Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону).
Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.\
Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17 .
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Щодо позовних вимог про необхідність застосування при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно січня 2008 року як базового місяця, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, у довідці-розрахунку №650/ф від 02.10.2020 року  про нараховану і виплачену суму індексації грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 відповідачем зазначено, що базовим місяцем нарахування індексації є  січень 2014 року та грудень 2015 року (а.с. 38). 
Проте, на думку позивача, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року є січень 2008 року, а тому відповідачем невірно обчислено та виплачено йому не у повному обсязі індексацію грошового забезпечення.
Так, у зв`язку з прийняттям Постанови №1013 істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.
У редакції Постанови №1013 п.5 Порядку №1078 викладено у такій редакції:
"У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу".
Тобто, починаючи з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку обіймає працівник, у тому числі військовослужбовець.
Наведене підтверджується роз`ясненнями Мінсоцполітики, наданими Департаменту фінансів Міністерства оборони України листом № 78/о/66-17 від 08 серпня 2017 року.
Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" від 07 листопада 2007 року №1294 (далі Постанова №1294), яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року (у зв`язку з прийняттям Постанови №704 від 30 серпня 2017 року), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.
Таким чином, останнє підвищення окладу за посадою (у спірний період) відбулось у січні 2008 року, а тому для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю за спірний період має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року, що і було обґрунтовано встановлено судом першої інстанції при вирішенні спору.
Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача, про помилковість застосування судом першої інстанції підчас вирішення спору положень пункту 5 Порядку №1078 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 для встановлення базових місяців у період з січня 2008 року по грудень 2015 року, оскільки вказана Постанова не має зворотної дії в часі, -  колегія суддів вважає безпідставними.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність фінансових ресурсів для виплати індексації, оскільки про ведення індексації перебуває у прямій залежності від бюджетних асигнувань, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення).
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Також, колегія суддів вважає безпідставним доводи апелянта стосовно невірного обрання позивачем способу захисту порушеного права, адже останній просить суд визнати базовим місяцем січень 2008 року для нарахування індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року не оскаржуючи дій відповідача щодо встановлення базового місця грудень 2015 року та січень 2014 року дня нарахування індексації.
Апеляційний суд, зазначає, що позивачем, крім інших, заявлено вимогу про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року, що вже включає в себе вимогу щодо дій відповідача через неправильне встановлення базового місця, а саме грудень 2015 року та січень 2014 року для нарахування індексації.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та встановлення базового місяця - січень 2008 року.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.
                                                           Повний текст судового рішення виготовлений 20 січня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук