ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1210/21 Справа № 175/2725/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Солодової І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстрації, –

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстрації.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року зупинено провадження у даній справі до вступу в законну силу рішення по цивільній справі №175/3151/20-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, яка перебуває в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. 
Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі та порушив ефективність судового процесу.
ОСОБА_2 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалася.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу — залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін, з огляду на наступне.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи неможливо здійснювати до вирішення справи №175/3151/20-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, результат якої може вплинути на рішення по даній справі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, які є вичерпними.
Так, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.
За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .
Предметом розгляду цивільної справи №175/3151/20-ц є визнання квартири АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Тобто спір виник з приводу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Вищезазначене спростовує доводи апелянта про те, що справи між собою не пов`язані та підстав для зупинення провадження у даній справі не було.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі узгоджується з положеннями п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін, як такої, що є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року про зупинення провадження– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова