Справа № 350/1676/20 
Провадження № 33/4808/32/21 
Категорія ст.44-3 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю  захисника адвоката Родікова І.С. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця, громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,- 
.
                                                         в с т а н о в и в:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , допустив порушення правил карантину людей, а саме 19.10.2020 року о 22.40 год., в селищі Перегінське по вул. Січових Стрільців 24А, Рожнятівського району Івано-Франківської області, здійснювало господарську діяльність кафе "ІНФОРМАЦІЯ_2" (приймало відвідувачів), власником якого є ОСОБА_1 , чим порушено постанову КМУ №641 від 22.07.2020 року із змінами № 956 від 15.10.2020 року відповідальність за яке передбачено ст.44-3 КУпАП.
На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вказавши, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, при розгляді справи судом неправильно застосовані норми матеріального права та допущені грубі порушення норми процесуального права.
Вказує на те, що суд не дав належної оцінки якості складеного на нього протоколу, залишив поза увагою те, що у відповідності до ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше 24-х годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Зазначає, що правопорушення було виявлено 19.10.2020 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено 07.11.2020 року, тим самим порушено строки складання протоколу.
Апелянт звертає увагу на те, що ні працівники поліції, які склали протокол, ні суд, який в оскаржуваній постанові не зазначив конкретного пункту та підпункту нормативного акту, який ніби то він порушив, та не розкрив суті адміністративного правопорушення.
Судом не було зазначено яку частину статті 44-3 КУпАП ним порушено, або в якій редакції суд застосовує дану статтю.
Окрім того, ОСОБА_1 стверджує, що він не є власником кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_2 ,. оскільки його власником є ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав, яку ним додано до апеляційної скарги.
Апелянт зазначає, що суб`єктом господарювання наряду із ним є його дружина - фізична особа - підприємець ОСОБА_3 . На момент виявлення правопорушення він знаходився за межами України, тому він теоретично і практично не міг здійснювати господарської діяльності і відповідно не являється суб`єктом вказаного правопорушення, що залишено поза увагою суду.
Вважає, що внаслідок всіх конкретних обставин дане правопорушення не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, а його дії суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, та така шкода фактично, не була заподіяна.
Дані обставини давали суду можливість застосувати до нього ст.22 КУпАП та звільнити його від відповідальності за малозначністю і обмежитись усним зауваженням.
Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.
Заслухавши захисника адвоката Родікова І.С., який просив скасувати постанову суду першої інстанції у зв`язку із істотними порушеннями закону та закрити провадження по справі, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню і постанову судді необхідно скасувати з наступних підстав.
Згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Так, відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення у протоколі про адміністративне правопорушення:
1) даних, щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
2) формулювання обвинувачення ;
3) правової кваліфікації адміністративного правопорушення; 
4) посилання на сукупність доказів, якими підтверджується вчинення правопорушення;
5) даних про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її процесуальних прав та обов`язків та повідомлення про суть висунутого обвинувачення. 
При цьому,  під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі.
За своєю правовою сутністю  формулювання обвинувачення повинно відтворювати правову модель правопорушення та містити вказівку на правову норму, порушення якої інкримінується обвинуваченому.
Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення  не зазначено частину статті закону за яким ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, а тому пред`явлене йому обвинувачення не є конкретним та порушує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на захист. 
Розглядаючи справу, суддя не надав уваги тому, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч.1 ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено частину статті закону за яким ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні правопорушення. 
Вказане порушення є істотним, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна знати яку саме правову кваліфікацію надано її діям, за  яким законом вона притягається до адміністративної відповідальності та які саме негативні наслідки їй загрожують у разі визнання її винною. 
Так, ст. 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей. 
Зокрема, ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. 
Ч.2 ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано  частина статті закону за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, що унеможливлює його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення  відсутні дані, які свідчать про те, що обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, є конкретним, оскільки в ньому не зазначена частина статті закону за яким він притягається до адміністративної відповідальності.  
Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. 
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру». 
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
В рішенні  у справі "Абрамян проти Росії" Європейський  Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. 
Відповідно до п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод,  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Однак, суд першої інстанції, не звернувши увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, в порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не забезпечив справедливий розгляд справи та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не надав належну правову кваліфікації діям обвинуваченого.
Суд першої інстанції, встановивши, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідав вимогам ч.2 ст.254 КУпАП, повинен був негайно повернути матеріали для належного оформлення.  
Приймаючи до уваги, що на даний час не закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, виходячи з принципу верховенства права, який визначає правосуддя проявом вищої справедливості, апеляційний суд вважає за необхідне матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення повернути до Рожнятівського відділення поліції Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області для належного оформлення та  виконання вимог ч.2 ст.254 КУпАП щодо конкретизації пред`явленого обвинувачення в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого та зазначення частини ст. 44-3 КУпАП. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 245, 251, 278, 294 КУпАП, -  
                                                               п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді  Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Бейко А.М. щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення повернути до  Рожнятівського відділення поліції Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області  для належного оформлення та виконання вимог ч.2 ст.254 КУпАП щодо конкретизації пред`явленого обвинувачення в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого та зазначення частини ст. 44-3 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                      О.П. Васильєв