П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
20 січня 2021  року                                                                         м. Київ
                                                                                              Справа №361/7325/20
 
Резолютивна частина постанови оголошена 20 січня 2021 року
Повний текст постанови складено 21 січня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Довгополої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області, постановлену у складі судді Сердинського В.С.  03 листопада 2020 року, у справі за заявою ОСОБА_1 про надання  дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, - 
Справа №361/7325/20	 	 	
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2485/2021	 	 	
Головуючий у суді першої інстанції:Сердинський В.С.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.	 	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2020 року  клопотання ОСОБА_1 залишено без розгляду та повернуто особі, яка його подала.
Не погодившись із вказаної ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити  для продовження розгляду справу до суду першої інстанції.
Зокрема зазначає про те, що клопотання подано з додержанням вимог ст.. 462-465 ЦПК України і відповідає вимогам 466 цього Кодексу. Клопотання подано українською мовою. Сторона відносно якої винесене рішення, брала участь у розгляді справи.  Тому до клопотання додано засвідчену копію рішення суду Польщі разом з підтвердженням, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, а також їх завірений переклад українською мовою.
Разом з тим, ухвалу постановлено всупереч зазначеним вимогам ЦПК і міжнародного договору.
Вказує, що у ч.4 ст. 466 ЦПК України закріплено, що суд залишає клопотання без розгляду та повертає його  разом з додатками , якщо встановить, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлені  відповідно до вимог , передбачених цією главою, а саме главою 1 Розділу ІХ.
Нормами цієї глави не передбачено засвідчення документів, що додаються до клопотання, відповідно до вимог ДСТУ 4163-2003.  
В судовому засіданні представник ОСОБА_5 , відповідача по справі за рішенням Апеляційного суду у Білостоку Республіик Польща, адвокат Нікушина В.С. проти доводів апеляційної скарги заперечувала.
Заявник ОСОБА_1 В судове засідання не з`явилася. 
Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.
            Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, шляхом направлення повідомлення про день та час розгляду апеляційної скарги на електронну адресу, зазначену нею в заяві, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.
За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.
Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.
За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Залишаючи без розгляду та повертаючи клопотання  ОСОБА_1 про надання  дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, суд першої інстанції виходив із того, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду  не додано засвідченої у встановленому порядку  копії рішення іноземного суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про залишення без розгляду та повернення клопотання ОСОБА_7  з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; мотиви подання клопотання.
Частиною 2 ст. 466 ЦПК України передбачено, що якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.
Як вбачається з матеріалів справи, до клопотання  ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Апеляційного суду у Білостоку Республіки Польща від 29 липня 2020 року у справі  під шифром І Аса 923/1 було додано копію рішення суду з перекладом на українську мову. При цьому, з копій вказаних рішень судів убачається, що переклад на українську мову було здійснено перекладачем, підпис перекладача засвідчено нотаріусом. Разом з тим, до суду були подані фотокопії зазначених документів, які не посвідчені належним чином.
Так, відповідно до ч.1 ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
Згідно зі статтею 53 Мінської Конвенції, клопотання подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню, або ж у суд, що постановив рішення у справі по першій інстанції, який надсилає його компетентному суду. Такий самий порядок подачі клопотань передбачено договорами України з республіками Молдова, Узбекистан, Польща.
Пунктом 7 Постанови передбачено, що до клопотання мають бути додані всі документи, передбачені відповідним міжнародним договором, зокрема: рішення іноземного суду або його засвідчена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, або про те, що воно підлягає виконанню до набрання законної сили (якщо цього не видно з самого рішення), а також належно засвідчені оригінал арбітражного рішення або його копія, а якщо цього вимагає відповідний міжнародний договір, - і офіційний документ про те, що воно набрало законної сили.
Разом з тим, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду не додано засвідченої в установленому порядку копії рішення іноземного суду про примусове виконання, офіційного документу про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено у самому рішенні), засвідченого відповідно до законодавства перекладу перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.
Відповідно до вимог пункту 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів», який затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, засвідчення копій документів здійснюється шляхом проставляння відмітки зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Статтею 25 Конвенції визначено перелік документів, які подаються до заяви про визнання та виконання заяви, зокрема, повний текст рішення (пункт а) та, якщо відповідач не з`явився та не був представлений у провадженні в державі походження, документ або документи, які засвідчують, залежно від обставин, що відповідач був належним чином повідомлений про провадження та мав можливість бути заслуханим,… (пункт с).
Крім того, відповідно до частини 3 статті 25 Конвенції договірна держава може зазначити, що до заяви повинна додаватися повна копія рішення, засвідчена компетентним органом у державі походження.
Слід зауважити, що копія рішення суду може бути засвідчена лише судом, який його ухвалив, або компетентним органом у державі походження.
Всупереч вищенаведеним вимогам ОСОБА_1 додано копії документів, що не засвідчені у відповідно до вимог пункту 5.27 ДСТУ 4163-2003.
Оскільки, надана заявником фотокопії рішення іноземного суду та його переклад, відносно якого порушено питання про його визнання та виконання, належним чином не посвідчені, суд першої інстанції вірно не прийняв їх до уваги та вважав такими, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 466 ЦПК України. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала є законною та обґрунтованою, ухваленою на підставі норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2020 року -  залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                             Л.Д. Поливач
 
                                                                       О.І. Шкоріна