У Х В А Л А

22 лютого 2021 року           
м. Київ
 
Справа № 9901/394/19
Провадження № 11-54заі21 
Суддя Великої Палати Верховного Суду Прокопенко О. Б., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі  - ВРП) про визнання протиправними та скасування рішень,
УСТАНОВИВ:
У липня 2019 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправними та скасування рішень, в якій позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог від 8 серпня 2019 року, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 20 червня 2019 року № 1683/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 9 січня 2019 року № 26/3дп/15-19 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 »; 
- визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 4 липня 2019 року                                 № 1785/0/15-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Горностаївського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України;
- зобов`язати ВРП поновити ОСОБА_1 на посаді судді Горностаївського районного суду Херсонської області.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 14 серпня 2019 року роз`єднав позовні вимоги шляхом виділення в самостійне провадження вимоги ОСОБА_1 , заявлені до ВРП. Адміністративну справу в частині вимог ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 20 червня 2019 року № 1683/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 9 січня 2019 року № 26/3дп/15-19 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 » передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Рішенням від 18 січня 2021 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду відмовив у задоволенні позовних вимог.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу.
Положеннями частини третьої статті 292 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) визначено, що Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.
Статтею 296 КАС встановлено вимоги до апеляційної скарги.
Так, відповідно до пункту 6 частини другої статті 296 КАС в апеляційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 висловлює свою незгоду із оскарженим судовим рішенням, не конкретизуючи, у чому саме полягали порушення норм процесуального права та яким чином вони вплинули на законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду, і чому ці порушення можуть бути підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції.
Крім того, на порушення пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС до апеляційної скарги не додано документа про сплату судового збору. 
Статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно статті 131 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Відповідно до статей 1, 2 Закону № 3674-VI судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
У Рішенні Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року 
№ 12-рп/2013 зазначено, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).
Таким чином, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95) «право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя». 
На підставі підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позовну заяву подано у липні 2019 року.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною першою цієї статті Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб було визначено в розмірі 1921 грн.
З огляду на наведені вище норми законодавства за подання апеляційної скарги на рішення суду скаржник повинен сплатити судовий збір у розмірі
1152 грн 60 коп.
Реквізити для справляння судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Відповідно до статті 298 КАС до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС.
Ураховуючи наведене та вимоги частини другої статті 298 і статті 169 КАС, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення її недоліків. 
Апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку (пункт 1 частини четвертої статті 169КАС).
Керуючись статтями 169, 296-298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Великої Палати Верховного Суду 
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 січня 2021 року залишити без руху.
2. Надати ОСОБА_1 десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
3. Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги в установлений судом строк її буде повернуто скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати
Верховного Суду                                                                   О. Б. Прокопенко