Номер провадження: 22-ц/813/529/21 
Номер справи місцевого суду: 521/15224/18
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,
за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
від позивача Одеської міської ради - не з`явились, 
від відповідача ОСОБА_3 - не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Савицької О.Ю. - не з`явились,
переглянувши в режимі відеоконференції справу №521/15224/18 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Савицької Олени Юліанівни, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2019 року у складі судді Сегеди О.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач Одеська міська рада, звернувшись у вересні 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , якій належала на праві власності на підставі укладеного на Одеській товарній біржі договору купівлі-продажу від 21 серпня 1997 року квартира АДРЕСА_1 . Одеська міська рада звернулась до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою, в ході розгляду справи №521/6465/18-ц стало відомо про договір купівлі-продажу квартири, укладений 19 травня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який позивач вважає підробленим. Посилаючись на порушення прав територіальної громади м. Одеси на відумерлу спадщину, позивач Одеська міська рада просила визнати недійсним, укладений 19 травня 1999 року на Одеській товарній біржі між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.2-4).
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.42-44).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2018 року залучено ОСОБА_1 до участі в справі в якості третьої особи як власника квартири (т.1 а.с.212-213).
Відповідачем ОСОБА_3 відзив не подано, в судовому засіданні представник ОСОБА_6 в інтересах відповідача позов не визнала.
Третя особа ОСОБА_1 у поясненні зазначив, що заперечує проти задоволення позову з огляду на наступне. Особами, які можуть брати участь у справі про визнання правочину недійсним, є сторони правочину. Одеська міська рада не є стороною оспорюваного правочину, позивачу ніколи не належало право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки квартира була відчужена за життя ОСОБА_4 в 1999 році, то спірне майно не може вважатися відумерлою спадщиною та спадковим майном взагалі, укладення у 1999 році спірного правочину ніяким чином не порушує права Одеської міської ради. Позивач безпідставно посилається на підроблення підпису на спірному договорі, міська рада не може знати або спростувати обставини, при яких був укладений договір. Відповідно до положень частини 5 статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Презумпція правомірності набуття права власності на певне майно означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. ОСОБА_1 набув право власності на спірну квартиру на законних підставах на підставі нотаріально посвідченого 8 липня 2017 року договору купівлі-продажу у ОСОБА_7 , квартира, що відчужувалась належала продавцю на підставі нотаріально посвідченого 14 квітня 2017 року договору купівлі-продажу. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, його поведінка є сумлінною, на момент укладення договору продавець мав повноваження на продаж квартири, тобто мала місце законність та прозорість укладення та посвідчення угоди щодо спірного нерухомого майна. Стаття перша Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула його у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (т.1 а.с.224-228). 
Третьою особою державним нотаріусом Савицькою О.Ю. пояснень не надано, заявлено про розгляд справи за відсутності (т.2 а.с.108, 126, 133, 144).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року справу призначено до розгляду (т.2 а.с.117-118).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с.148-154).
Висновок суду мотивовано тим, що квартира на підставі укладеного на Одеській товарній біржі договору купівлі-продажу від 21 серпня 1997 року належала на праві власності ОСОБА_4 , 19 травня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу квартири. 10 квітня 2017 року право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, на час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 . 14 квітня 2017 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_3 продала квартиру ОСОБА_7 , який 8 липня 2017 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продав квартиру ОСОБА_1 , право власності ОСОБА_1 на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За життя ОСОБА_4 не оспорювала договір купівлі-продажу, сторони уклали договір на біржі, тому суд дійшов висновку, що сторони вважали, що уклали між собою правомірну угоду відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про товарну біржу», яка згідно договору та закону не підлягала подальшому нотаріальному посвідченню. Оскільки на час смерті ОСОБА_4 квартира належала ОСОБА_3 , то спадщина після смерті ОСОБА_10 не відкрилася у зв`язку з відсутністю спадкового майна, спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилась. Доводи Одеської міської ради щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 безпідставні, так як на час смерті ОСОБА_4 квартира їй не належала. Одеська міська рада не стороною договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , доказів того, що вказаним договором були порушені її майнові права та інтереси, а також, що спірний договір купівлі-продажу квартири, укладений на Одеській товарній біржі 19 травня 1999 року був підроблений, суду не надано, за життя ОСОБА_4 договір не оспорювався. У позивача були відсутні будь-які правові підстави для звернення до суду, оскільки спірне майно не отримало статусу спадкового майна, так як перебувало у власності відповідача відповідно до державної реєстрації її права власності на спірну квартиру. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення суду.
В апеляційній скарзі Одеська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.2 а.с.159-166).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. ОСОБА_4 померла у лютому 2017 року, після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , що належала їй на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на біржі у 1997 році. Спадкодавець ОСОБА_4 з 25 січня 2013 року по 9 лютого 2017 року перебувала на надомному обслуговуванні в КУ «Територіальний центр соціального обслуговування Малиновського району міста Одеси». Спадкова справа до майна померлої не заводилась, у померлої спадкоємці відсутні, тому квартира є відумерлою спадщиною та власністю територіальної громади міста Одеси. Суд безпідставно проігнорував ту обставину, що покупець за біржовим договором купівлі-продажу зареєстрував своє право власності на нібито придбану ним у 1999 році квартиру лише через 18 років та після смерті продавця, яка до дня смерті проживала у спірній квартирі. 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що квартира на момент смерті ОСОБА_4 не входила до спадкової маси, відповідно Одеська міська рада не є спадкоємцем. ОСОБА_3 набула квартиру на законних підставах, той факт, що право власності ОСОБА_3 не було зареєстровано в державному реєстрі, не позбавляє її права та не може бути підставою для визнання договору недійсним. Договір був укладений 19 травня 1999 року на біржі, тобто укладений до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про проведення державної реєстрації права власності не може бути підставою для висновку про відсутність самого права, такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року в справі №522/4689/16, стороною у якій виступала саме Одеська міська рада. Визнання договору купівлі-продажу недійсним (підробленим) заявлено на підставі статей 203, 215 ЦК України, але факт підробки документу можливо довести виключно у порядку кримінального провадження. Більш того, ймовірна відсутність підписів сторін на договорі, або підпис іншою особою, виключає можливість визнання такого договору недійсним взагалі, тому що такий договір є неукладеним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі №145/2047/16-ц) Отже, навіть при встановленні, що сторона договору цей договір не підписувала, визнання неукладеного правочину недійсним є неефективним способом захисту, позов задоволенню не підлягає. Позивач не має ніяких прав, які б могли бути порушені договором, укладеним у 1999 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Одеська міська рада не є стороною оспорюваного правочину, також позивачу ніколи не належало право власності на квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 набув квартиру у власність на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, добросовісність набувача відповідно до частини 5 статті 12 ЦК України презюмується. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку з бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною у даному випадку, покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар, що матиме наслідком порушення справедливого балансу і становитиме порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції (т.2 а.с.212-220).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження в м. Котовськ Одеської області, (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 ) була зареєстрована з 24 вересня 1997 року та проживала до смерті в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с.86-89, 102-104). 
Згідно матеріалів Інвентаризаційної справи комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради в справі по квартирі АДРЕСА_1 наявний Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21 серпня 1997 року, укладений між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 на Одеській товарній біржі, зареєстрований біржою за №21256 від 21 серпня 1997 року (т.1 а.с.94-101).
З 25 січня 2013 року ОСОБА_4 перебувала на обліку в комунальній установі «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Малиновського району міста Одеси» як одинока (син помер, інших дітей немає) (т.1 а.с.105-114).
За інформацією від 14 лютого 2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть зареєстровано 11 квітня 2017 року за №00135276728 реєстратором Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за №3983, дата смерті: лютий 2017 року, місце смерті: Україна, Одеська область, м. Одеса; причина смерті: не встановлена; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце народження: не відомо; відомості про документ, що підтверджує факт смерті: попереднє лікарське свідоцтво про смерть №584 від 16 лютого 2017 року, видане відділом судово-медичної експертизи трупів комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації; відомості про заявника: ОСОБА_13 ; відомості про відмітки, зроблені в актовому записі: число смерті потерпілої особи медичним документом не підтверджено, паспорт померлої особи не знайдено, громадянство, місце народження померлої особи документами не підтверджено, повідомлення про не передачу паспорта померлої особи №1681/47-55 від 11 квітня 2017 року надіслане до Головного управління ДМС України в Одеській області, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видавався, смерть померлої особи зареєстровано представником комунальної установи «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради; відомості про видане свідоцтво внесено до Реєстру: 11 квітня 2017 року реєстратором Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серія та номер: НОМЕР_2 , дата видачі: 11 квітня 2017 року (т.1 а.с.28-29). 
Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заводилась (т.1 а.с.30-32).
Згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого на Одеській товарній біржі 19 травня 1999 року, зареєстрованого за №23913, ОСОБА_3 купила у ОСОБА_4 квартиру загальною площею 34,0 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, розташовану за адресом: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.50-51).
ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_14 , шлюб зареєстровано 16 липня 2015 року за актовим записом №1436 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, після державної реєстрації шлюбу прізвище обрано « ОСОБА_3 » (т.1 а.с.35, 36).
Згідно Договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , посвідченого 14 квітня 2017 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №2-379, ОСОБА_7 купив у ОСОБА_3 квартиру загальною площею 34,0 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, розташовану за адресом: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала продавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Одеській товарній біржі 19 травня 1999 року, реєстраційний номер 23913, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 квітня 2017 року, номер запису про право власності 19922156, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1222040551101; належність відчужувачу права власності на нерухоме майно перевірено нотаріусом на підставі відомостей, що містяться в Державному реєстрі прав, отримання яких підтверджено Інформаційною довідкою, сформованою 14 квітня 2017 року, номер довідки 85143804 (т.2 а.с.38-104).
Згідно Договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідченого 8 липня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №1632, ОСОБА_1 купив у ОСОБА_7 квартиру загальною площею 34,0 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, розташовану за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.207-208).
За інформацією від 11 квітня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна - квартира загальною площею 34,0 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, розташована за адресом: АДРЕСА_1 , зареєстрована:
на праві приватної власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 14 квітня 2017 року державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець О.В. (дата державної реєстрації 29 липня 2016 року) на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 19 травня 1999 року на Одеській товарній біржі за №23913;
на праві приватної власності ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) 14 квітня 2017 року державним реєстратором державним нотаріусом Третьої одеської держаної нотаріальної контори Одеської області Савицькою О.Ю. на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 14 квітня 2017 року, зареєстрованого за №2-379 державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю.;
на праві приватної власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) 8 липня 2017 року державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 8 липня 2017 року, зареєстрованого за №1637 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. (т.1 а.с.90-93).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, в справі №521/6465/18 відмовлено в задоволенні позову Одеської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна від добросовісного набувача (т.1 а.с.131-138).
В ході апеляційного перегляду справи нових доказів не надано. 
Судом першої інстанції на підставі поданих учасниками справи доказів встановлено обставини, що мають значення для справи, відповідно до встановлених обставин між сторонами, суд правильно визначився з виниклими правовідносинами.
Так, на час звернення Одеської міської ради до суду з вимогами про визнання недійсним укладеного на біржі 19 травня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ) договору купівлі-продажу квартири спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_1 , який набув квартиру у власність на підставі нотаріально посвідченого 8 липня 2017 року договору купівлі-продажу квартиру у ОСОБА_7 . За життя ОСОБА_4 укладений на біржі 19 травня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ) договір купівлі-продажу квартири не оспорювався, відповідно, не був визнаний недійсним.
Правовідносини до договором від 19 травня 1999 року виникли до 1 січня 2004 року, отже регулюються Цивільним кодексом України 1963 року, що діяв на нас виникнення спірних правовідносин.
Згідно положень статті 15 Закону України «Про товарну біржу», угода, укладена сторонами договору на біржі, не підлягала подальшому нотаріальному посвідченню. 
Відповідно до положень частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання цим Законом чинності, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення права діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
У ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ) право власності на квартиру виникло на підставі посвідченого на біржі 19 травня 1999 року договору купівлі-продажу, тобто право власності на нерухоме майно виникло до 1 січня 2004 року, на момент смерті ОСОБА_4 квартира належала на праві власності ОСОБА_3 , як наслідок, спадщина після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 щодо квартири не відкрилась, спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилась.
Доказів підроблення договору купівлі-продажу, укладеного на біржі 19 травня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ), суду не надано. Недійсність нотаріально посвідченого 14 квітня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 правочину, рівно як і нотаріально посвідченого 8 липня 2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 правочину не встановлена. 
       Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення. 
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2019 року в справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Савицької Олени Юліанівни, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 29 березня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков