ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2845/21 Справа № 203/1079/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 53 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної ради, треті особи без самостійних вимог – Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради», Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», державний реєстратор Кам`янської міської ради Бараннік Ганна Олександрівна, про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування змін у державному реєстрі, -
В С Т А Н О В И Л А : 

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дніпропетровської обласної ради, треті особи: Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради», Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», державний реєстратор Кам`янської міської ради Бараннік Ганна Олександрівна, про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування змін у державному реєстрі.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 03 лютого 2020 року між ним та Дніпропетровською обласною радою в особі голови обласної ради ОСОБА_2 було укладено строковий трудовий договір №306-2, згідно якого його було призначено на посаду директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» на строк з 03 лютого 2020 року по 03 лютого 2023 року. 
Так, 12 березня 2020 року до закладу прибули начальник Головного управління з реагування на надзвичайні ситуації Шевченко О.В., заступник начальника ГУНП в Дніпропетровській області Богоніс Р.В., директор Департаменту соціального захисту населення в Дніпропетровській області та повідомили заступнику керівника закладу ОСОБА_3 про те, що заклад було обрано для розміщення громадян для проведення обсервації осіб, що можуть бути заражені на COVID-19. Жодних документів на підтвердження цього надано не було та жодних вимог до керівництва закладу не висувалось. 15 березня 2020 року до закладу повторно приїхала комісія у складі директору Департаменту соціального захисту населення в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , заступника управління фінансового забезпечення та виконання соціальних програм ОСОБА_5 та інших. Зазначені особи також повідомили, що заклад було обрано для розміщення громадян для проведення обсервації осіб, що можуть бути заражені на COVID-19. Однак, жодних документів на підтвердження цього також не надали, жодних вимог не висували, окрім прохання оглянути територію закладу. Можливість огляду закладу була надана комісії. Також позивач в усній формі зазначив, що дитячий будинок-інтернат є спеціалізованим закладом, на території якого знаходяться діти, які потребують додаткового медичного догляду та не можуть бути переміщенні до будь-якого іншого закладу на період карантину. Знаходження дітей з громадянами, які знаходяться на обсервації, ставить життя та здоров`я дітей під загрозу. Комісія вислухала коментарі, нібито погодилась з його аргументами та будь-яких зауважень або недоліків в роботі закладу та/або безпосередньо до позивача не зазначила. Перебуваючи на території закладу 12 березня 2020 року та 15.03.2020 року комісії не складали жодного акту про нібито допущені порушення з його боку або щодо невідповідності закладу санітарним нормам. 
Проте, без будь-яких пояснень та належних правових підстав головою обласної ради було винесено розпорядження №25-КП від 16 березня 2020 року про звільнення його з посади директора закладу 17 березня 2020 року на підставі п.1 ст.41 КЗпП України. В розпорядженні було зазначено, що на виконання постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», розпорядження КМУ від 03 лютого 2020 року №93-р «Про заходи щодо запобігання занесенню та поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом 2019-nCoV», з урахуванням розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20 «Про запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території Дніпропетровської області» головою Дніпропетровської області було видано доручення від 13 березня 2020 року №12, згідно з яким посадові особи Дніпропетровської області 15 березня 2020 року здійснювали заходи щодо моніторингу запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 та застосування карантинних заходів у закладах соціального захисту населення Дніпропетровської області, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищних, міст області. Згідно зі службовою запискою від 16 березня 2020 року начальника управління взаємодії з правоохоронними органами і контролюючими органами, правового забезпечення та антикорупційної політики Свіренка О.А., директором Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 було здійснено перешкоджання доступу посадовим особам обласної ради до приміщень закладу. Ураховуючи, що зазначені дії призвели до невиконання доручення голови Дніпропетровської обласної ради від 13 березня 2020 року №12, розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20, постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211, що є грубим порушенням трудових обов`язків, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, передбачених статутом закладу, строковим трудовим договором від 03 лютого 2020 року, що призвели до неможливості впевненості посадовими особами обласної ради у забезпеченні безпечних обставин в умовах загрози поширенню коронавірусу COVID-19, звільнили ОСОБА_1 17 березня 2020 року відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України.
Враховуючи викладене, позивач вважає звільнення незаконним за відсутності в його діях жодних порушень. Так, на виконання постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211 та відповідно до листа Міністерства соціальної політики №3628/0/20/61 від 12 березня 2020 року про проведену роботу та вжиті заходи по запобіганню поширенню коронавірусу щоденно в телефонному режимі інформувалось Міністерство соціальної політики; постійно та неухильно дотримувались вимоги нормативних актів, направлених на захист від поширення коронавірусу COVID-19. 15 березня 2020 року у його супроводі та інших співробітників закладу комісія ознайомилась з заходами та санітарним станом закладу. Таким чином, інформація, на яку посилається ОСОБА_6 , не відповідає дійсності. Також позивач зазначив, що розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20 та доручення від 13 березня 2020 року №12 йому не оголошувались, не передбачали створення будь-якої комісії та огляду комунального закладу. Відтак не зрозуміло на підставі яких документів посадові особи Дніпропетровської області здійснювали заходи щодо моніторингу запобіганню поширенню коронавірусу COVID-19 у закладі. Крім того, звільнення особи, що працювала за трудовим контрактом, передбачає обов`язкове розірвання вказаного контракту у відповідній письмовій формі. Однак, відповідачем не було здійснено жодних дій на розірвання контракту, у передбаченому порядку про звільнення не повідомлено, а направлено лише сканкопію розпорядження без підпису та печатки. Жодних офіційних листів від відповідача з питань службового розслідування, можливості надати пояснення, не надходило.
Враховуючи викладене, позивач просив скасувати розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради №25-КП від 16 березня 2020 року; поновити його на посаді керівника Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради»; стягнути з Дніпропетровської обласної ради заробітну плату за час вимушеного прогулу; скасувати зміни, внесені до реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців щодо керівника Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради».
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1  задоволено частково. Суд вирішив: скасувати розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради «Про кадрові питання комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради №25-КП від 16 березня 2020 року про звільнення ОСОБА_1  з посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради та поновити ОСОБА_1  на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Крім того, суд вирішив допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача було проведено без дотримання встановленого законом порядку застосування дисциплінарного стягнення, за відсутності підстав для його застосування. В зв`язку з цим, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасувати розпорядження №25-КП від 16 березня 2020 року та поновлення на посаді, суд вважав обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як позивач мав право заявити такі вимоги, саме до відповідного комунального закладу, а не до Дніпропетровської обласної ради.  Крім того, судом було відмовлено у задоволенні позовних вимоги в частині скасування змін, внесених до державного реєстру юридичних осіб щодо керівника Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради», оскільки вказані вимоги належним чином не обґрунтовані, заявлені не у передбачений законом спосіб та така реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині керівника юридичної особи, може бути внесена в порядку, передбаченому ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». 
В апеляційній скарзі Дніпропетровська обласна рада посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати в частині скасування розпорядження №25-КП від 16 березня 2020 року та поновленні ОСОБА_1 на посаді.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно вимог чинного законодавства не встановлено жодних вимог щодо проведення власником будь-яких службових перевірок при звільненні працівника, а тому проведення перевірки не можна вважати обов`язковим етапом чи вимогою щодо дотримання процедури звільнення працівника на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Апелянт зазначає, що поведінка позивача, яка проявилася у вчиненні одноразового грубого порушення трудових обов`язків підтверджена належними доказами. Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_1 безпідставно поновлено на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради, так як на момент звільнення він не обіймав вказану посаду та поновлення працівника можливе лише на посаду, яку він обіймав до звільнення, тоді як Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради після звільнення позивача з посади директора було припинено як юридичну особу, про що 31 серпня 2020 року було внесено відповідний запис про припинення до ЄДРПОУ. 
Також апелянт зазначає, що згідно із статутами Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради та Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради на момент звільнення позивача були самостійними юридичними особами та не несли відповідальність за зобов`язаннями одне одного, а також поновлення ОСОБА_1 на посаді слугуватиме обов`язковою умовою для звільнення з посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_7 , що призведе до порушення його трудових прав, тоді як він займає вказану посаду на законних підставах.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що належним суб`єктом, який повинен був проводити розрахунок є Дніпропетровська обласна рада, так як строковий трудовий договір укладався, саме з останньою. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної ради необхідно задовольнити частково, а скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 03 лютого 2020 року між Дніпропетровської обласною радою в особі голови обласної ради Олійника С.В. та ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір №306-2, згідно якого останнього було призначено на посаду директора Комунального закладку «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» на термін з 03 лютого 2020 року по 03 лютого 2023 року.
Відповідно до ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» 11 березня 2020 року головою Дніпропетровської обласної державної адміністрації було видано розпорядження №Р-185/0/3-20 «Про запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території Дніпропетровської області».
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», розпорядження Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2020 року №93-р «Про заходи щодо запобігання занесенню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом 2019-nCoV» та розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20 «Про запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території Дніпропетровської області» головою Дніпропетровської обласної ради 13 березня 2020 року було видано доручення №12, яким уповноважено зазначених в ньому посадових осіб здійснити заходи щодо моніторингу запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 та застосування карантинних заходів у закладах соціального захисту населення Дніпропетровської області та забезпечити неухильне виконання алгоритму запровадження протиепідемічних заходів для запобігання поширенню коронавірусу COVID-19; забезпечити підготовку аналізу можливості обсервації осіб з ознаками гострого респіраторного захворювання, спричиненого коронавірусом COVID-19, на базі підготовлених лікувально-профілактичних закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області. Координацію роботи щодо виконання вказаного доручення покласти на начальника управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, правового забезпечення та антикорупційної політики ОСОБА_6 ..
16 березня 2020 року начальником управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, правового забезпечення та антикорупційної політики ОСОБА_6 на ім`я голови обласної ради складено службову записку, в якій зазначено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, розпорядження Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2020 року №93-р та розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20, 15 березня 2020 року проведено спільний виїзд представників облдержадміністрації, обласної ради та керівництва Центрального оперативного територіального управління Національної гвардії України до с. Мишурін Ріг Верхньодніпровського району (КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради»). У ході виїзду, розглянули питання стосовно виконання розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20 та алгоритму запровадження протиепідемічних заходів для запобігання поширенню коронавірусу COVID-19. Було здійснено зовнішній огляд приміщень лікувально-профілактичного закладу для моніторингу запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради». Директор КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 під час огляду об`єкта перешкоджав доступу посадових осіб обласної ради до приміщень комунального закладу і не надав обгрунтованої відповіді на запитання чому посадові особи не мали можливості здійснювати перевірку щодо забезпечення безпечних умов праці працівників та перебування підопічних в умовах можливого поширення коронавірусу COVID-19.
Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради №25-КП від 16 березня 2020 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади 17 березня 2020 року відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України.
Як зазначено в Розпорядженні «На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», розпорядження Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2020 року №93-р «Про заходи щодо запобігання занесенню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом 2019-nCoV», з урахуванням розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20 «Про запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території Дніпропетровської області» головою Дніпропетровської обласної ради було видано доручення від 13 березня 2020 року №12, згідно з яким посадові особі Дніпропетровської обласної ради 15 березня 2020 року здійснювали заходи щодо моніторінгу запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 та застосування карантинних заходів у закладах соціального захисту населення Дніпропетровської області, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.
Згідно зі службовою запискою від 16 березня 2020 року начальника управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, правового забезпечення та антикорупційної політики Свіренка О.А., директором КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 було здійснено перешкоджання доступу посадовим особам обласної ради до приміщень закладу.
Враховуючи, що зазначені дії директора КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 призвели до невиконання доручення голови Дніпропетровської обласної ради від 13 березня 2020 року №12, розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20, постанови Кабінету Міністрів від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», що є грубим порушенням трудових обов`язків, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положенням про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, затвердженим рішенням обласної ради від 23 березня 2007 року №123-7/V «Про затвердження Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області»: 1. За одноразове грубе порушення трудових обов`язків, передбачених статутом закладу, строковим трудовим договором від 03 лютого 2020 року №306-2, що призвели до неможливості впевненості посадовими особами обласної ради у забезпеченні безпечних умов праці працівників та утримання підопічних закладу в умовах загрози поширення коронавірусу COVID-19, звільнити ОСОБА_1 , директора комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради», 17 березня 2020 року відповідно до пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.»
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Підстави припинення та розірвання трудового договору визначені ст.ст. 36-431 КЗпП України.
Зокрема, згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст. 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст. 45).
Пунктом 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути припинено з підстав, передбачених контрактом.
Згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, на підставі якої було звільнено позивача, встановлено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.
Статтею 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Згідно ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.
Статтею 149 КЗпП України встановлено порядок застосування дисциплінарних стягнень. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Встановлено, що розпорядження №25-КП від 16 березня 2020 року про звільнення позивача з займаної посади, ґрунтувалось виключно на службовій записці від 16 березня 2020 року начальника управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, правового забезпечення та антикорупційної політики Свіренка О.А., в якій було повідомлено про те, що директором КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 було здійснено перешкоджання доступу посадовим особам обласної ради до приміщень закладу. Позивачу не було запропоновано надати пояснення з цього приводу, будь-яка службова перевірка за викладеними в службовій записці фактами не проводилась та в день складання цієї службової записки, на підставі викладених в ній обставин, винесено розпорядження про звільнення позивача.
Крім того, судом встановлено, що за наслідками перевірки членами комісії не складалось акту, у тому числі, з підстав вчинення перешкод в її проведенні з боку посадових осіб закладу.
Під час розгляду справи судом було допитано в якості свідків працівників, на той час, Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які під час допиту зазначили, що 15 березня 2020 року після приїзду членів комісії до закладу, вони всі зібрались в кабінеті директора. Члени комісії повідомили, що вони приїхали перевірити заклад на предмет можливості розміщення в ньому обсервації осіб з ознаками гострого респіраторного захворювання на базі підготовлених лікувально-профілактичних закладів. Після цього, останнім було забезпечено можливість проведення огляду, вони оглянули внутрішній приміщення закладу, зовнішню територію. Жодних перешкод членам комісії не чинилось ані з боку директора ОСОБА_1 , ані з боку будь-яких інших осіб.
В розпорядженні про звільнення №25-КП від 16 березня 2020 року зазначено, що позивача звільнено на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, передбачених статутом закладу та строковим трудовим договором від 03 лютого 2020 року №306-2. Проте, не зазначено, які саме трудові обов`язки, із зазначенням конкретного пункту статуту та договору, було порушено позивачем.
Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача було проведено без дотримання встановленого законом порядку застосування дисциплінарного стягнення, за відсутності підстав для його застосування, в зв`язку з чим, вірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування розпорядження №25-КП від 16 березня 2020 року про звільнення позивача з посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради».
Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», з огляду на наступне.
Встановлено, що 03 лютого 2020 року між Дніпропетровської обласною радою в особі голови обласної ради Олійника С.В. та ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір №306-2, згідно якого останнього було призначено на посаду директора Комунального закладку «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» на термін з 03 лютого 2020 року по 03 лютого 2023 року.
На час звільнення позивача із займаної посади, згідно із статутами Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради та Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради були самостійними юридичними особами та не несли відповідальність за зобов`язаннями одне одного.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що є у відкритому доступі, після звільнення позивача з посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» та на момент розгляду позову про поновлення на цій посаді, зазначений вище комунальний заклад було припинено як юридичну особу, про що 31 серпня 2020 року було внесено відповідний запис про припинення.
Вказане припинення відбулось внаслідок реорганізації та утворення правонаступника Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради».
Частиною 4 ст. 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.
Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч. 1 ст. 40).
Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
Виходячи зі змісту положень ст.ст. 36, 40 КЗпП України, ст.ст. 104, 106, 107 ЦК України ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов`язків до інших осіб.
У такому випадку Законом передбачено можливість стовідсоткового скорочення і штату і чисельності працівників та їх звільнення у зв`язку з повною ліквідацією підприємства, оскільки збереження їх місця роботи стає неможливим.
Іншою формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам-правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення, тобто реорганізації. У такому випадку посади підприємства яке припиняється, зберігаються на підприємстві-правонаступнику. Юридична особа-правонаступник, до якої внаслідок приєднання перейшли майно, права та обов`язки припиненої юридичної, несе відповідальність за її зобов`язаннями в повному обсязі (ст. 107 ЦК України).
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 25 січня 2011 року «Про гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації» ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується.
При реорганізації юридична особа також припиняється. Водночас, можливість для звільнення працівників у разі реорганізації підприємства, допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників.
Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відповідно до ст. 240-1 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу.
Колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 безпідставно поновлено на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради, так як на момент звільнення він не обіймав вказану посаду, а був звільнений з посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради. 
Крім того, колегією суддів встановлено, що реорганізація закладу шляхом перетворення не мала наслідком автоматичне перенесення до штатного розпису посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради».
Згідно штатного розпису закладу правонаступника, передбачено збереження сумарної кількості штатних одиниць двох об`єднаних закладів.
Новий штатний розпис Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради» містить одну посаду директора, яку займав на момент звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та дві посади заступника директора.
А тому, поновлення ОСОБА_1 на посаді слугуватиме обов`язковою умовою для звільнення з посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_7 , що призведе до порушення його трудових прав, передбачених чинним законодавством.
Більш того, позивач в своєму позові просив поновити його, саме на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради», а не Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», що свідчить про те, що суд першої інстанції з власної ініціативи поновив позивача на посаді іншого комунального закладу.
Встановивши, що Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» припинив свою діяльність як юридична особа, колегія суддів не вбачає правових підстав для поновлення позивача на посаді директора вказаного закладу.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставне поновлення судом першої інстанції позивача на посаді директора Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», оскільки у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений, саме на попередній роботі. Реорганізація закладу шляхом перетворення не мала наслідком автоматичне перенесення до штатного розпису посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради», новий штатний розпис Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради» містить одну посаду директора, яку займав на момент звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 ..
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення його на посаді Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» задоволенню не підлягають.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду судами трудових спорів” N9 від 06 листопада 1992 року у випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КзпП). Одночасно суд визначає працівника звільненим за п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації.
Переглядаючи законність рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з Дніпропетровської обласної ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції вірно виходив з відсутності правових підстав для такого стягнення, так як відповідні вимоги позивач мав право заявити, саме до комунального закладу, а не до Дніпропетровської обласної ради, а суд першої інстанції взагалі не вирішував питання про залучення на стороні відповідача Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», чим порушив вимоги ст. 51 ЦПК України, тоді як суд апеляційної інстанції не наділений вказаними повноваженнями.
Законність рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо скасування змін, внесених до державного реєстру юридичних осіб щодо керівника Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради», колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження. 
Доводи ОСОБА_1 в скарзі про те, що належним суб`єктом, який повинен був проводити розрахунок є Дніпропетровська обласна рада, так як строковий трудовий договір укладався, саме з останньою, колегія суддів вважає безпідставними, так як за строковим трудовим договором позивача було прийнято на посаду до Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради», правонаступником якого є Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради». Вказаний заклад є самостійною юридичною особою та саме ним здійснювалось нарахування та виплата заробітної плати. А тому, відповідні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач мав право заявити, саме до відповідного комунального закладу, а не до Дніпропетровської обласної ради. Оскільки Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради» є третьою особою, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вказаних позовних вимог.
Доводи Дніпропетровської обласної ради про те, що згідно вимог чинного законодавства не встановлено жодних вимог щодо проведення власником будь-яких службових перевірок при звільненні працівника, а тому проведення перевірки не можна вважати обов`язковим етапом чи вимогою щодо дотримання процедури звільнення працівника на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, поведінка позивача, яка проявилася у вчиненні одноразового грубого порушення трудових обов`язків підтверджена належними доказами, колегія суддів також вважає безпідставними, так як відповідно до вимог чинного законодавства передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Доказів виконання відповідачем вказаних вимог останнім надано не було, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача було незаконним.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року та в частині негайного виконання рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні цих вимог. 
В іншій оскаржуваній частині рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної ради — задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року — скасувати в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року та в частині негайного виконання рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко