ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 369/8235/16-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_2 ,    ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання протиправним дій та скасування рішення, за касаційною скаргою Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Ковальчук Л.М. від 10.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., Чаку Є.В. від 15.05.2017,
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту також ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі по тексту також Сільська рада, відповідач), треті особи: ОСОБА_2 ,    ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в якому просила:
-          визнати протиправними дії (бездіяльність) Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо порушення вимог статті 19 Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації»;
-          визнати протиправним та скасувати рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за №81 від 30.06.2016 «Про погодження висновку постійної комісії з питань використання земельних та водних ресурсів відмовити у наданні земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних гаражів» (далі - спірне рішення);
-          зобов`язати Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути колективну заяву від 31.05.2016 за вхідним №Л-852 за участю ОСОБА_1 та за участю Комунального підприємства «Борщагівка».
2.          Позивач аргументував свій позов тим, що подана нею колективна заява, яка була зареєстрована в Сільській раді за вхідним від 31.05.2016 №Л-852, розглядалась на сесії 30.06.2016, але з невідомих їй причин сільський голова Кодебський О.І. не поінформував її письмово про день, час і місце розгляду зазначеної заяви.
3.           ОСОБА_1 також зазначала, що у зв`язку з наведеним була вимушена 07.07.2016 звернутись із запитом до сільського голови Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Кодебського О.І . Її запит був зареєстрований за вхідним №62 від 07.07.2016, в якому вона просила надати запитувану інформацію, зокрема, чому без її участі та без участі інших заявників розглядалась колективна заява (Л-852 від 31.05.2016), як земельним комітетом, так і депутатами села на черговій сесії 30.06.2016. До відповіді просила приєднати рішення Сільської ради та пакет документів виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради.
4.          Однак, як стверджувала позивач, відповідач до цього часу так і не надіслав відповіді та запитуваної інформації на запит, вхідний №62 від 07.07.2016, а також не надіслав пакет документів (висновку) виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради щодо розгляду колективної заяви з приводу оплати земельного податку на земельні ділянки, на яких розташовані металеві гаражі, посилаючись на великі обсяги запитуваної інформації. Лише 30.08.2016 секретар Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради ОСОБА_10 видала йому оригінал рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 30.06.2016 за №81, про що вона розписалась в журналі реєстрації вихідної кореспонденції.
5.          Позивач ОСОБА_1 наполягала на протиправності спірного рішення, оскільки таке створює їй перешкоди щодо оплати земельного податку за використання земельної ділянки, чим порушує її право та інтерес, а також права та інтереси інших осіб, у зв`язку з чим вважає, що таке рішення підлягає скасуванню в судовому порядку. 
6.          Протиправні дії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, на думку позивачки, полягають й у порушенні відповідачем вимог статті 19 Закону України «Про звернення громадян».
7.          З цього приводу у позовній заяві наводяться мотиви про те, що всупереч вимогам вищевказаної статті відповідач не проінформував її письмово про день, час і місце розгляду колективної заяви від 31.05.2016 за вхідним №Л-852, тобто приймав рішення у її відсутності, навіть після її прохання про участь у процесі прийняття рішення.
8.          З огляду на вищевикладене, позивачка вважає дії відповідача протиправними, оскільки депутати на сесії розглядали питання про її права і інтереси без її присутності, внаслідок чого їй взагалі невідомо, які графічні матеріали вона повинна була надати, та які мав на увазі відповідач інші матеріали.
9.          Окрім цього, ОСОБА_1 звертала увагу суду на те, що всупереч вимогам статей 3, 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», статті 34 Конституції України відповідач, своїм листом від 12.07.20167 за №62, безпідставно не задовольнив її запит від 07.07.2016 за вхідним №62, не надав рішення Сільської ради від 30.06.2016 №81, також не надав документів постійної комісії Сільської ради з питань використання земельних і водних ресурсів, екології і охорони навколишнього середовища щодо розгляду ним колективної заяви від 31.06.2016 за вхідним №Л-852, а також взагалі не надав відповіді на її запит.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
10.          Постановою Києво-Святошинськиого районного суду Київської області від 10.03.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2017, позов задоволено, а саме:
-          визнано протиправними дії (бездіяльність) Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; 
-          визнано протиправним і скасувано рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошиського району Київської області 7 сесії VІІ скликання ІІІ пленарного засідання №81 від 30.06.2016 «Про погодження висновку постійної комісії з питань використання земельних та водних ресурсів відмовити у наданні земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних гаражів»;
-          зобов`язано Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути колективну заяву від 31.05.2016 за вхідним №Л-852.
11.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, яка розглядала колективне звернення мешканців села, в тому числі й за зверненням ОСОБА_1 , про надання їм земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, зобов`язана була обґрунтувати своє рішення про відмову у наданні їм таких земельних ділянок, як того вимагає чинне законодавство.
12.          Суди попередніх інстанцій взяли до уваги й те, що саме лише посилання відповідача в рішенні сільської ради на те, що він відмовив вказаним громадянам у наданні їм земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , не може свідчити про те, що ним належним чином мотивоване прийняте ним і оскаржуване позивачем спірне рішення.
13.          Суди також зазначали, що в оскаржуваному рішенні відповідач не обґрунтував і не послався конкретно на докази, що підтверджували б його відмову у задоволенні порушеного питання вказаними громадянами. В рішенні відповідач зазначаючи, що до вищевказаного колективного звернення заявниками не додано графічних та інших матеріалів, мав би вказати які конкретно графічні та які конкретно інші матеріали мали б надати відповідачу мешканці села, які звернулись із колективною заявою.
14.          При цьому, суди, врахувавши наявні у справі та досліджені під час її судового розгляду докази, дійшли висновку про те, що додані до заяви графічні матеріали дозволяли відповідачу визначити конкретне місце розташування земельної ділянки, щодо відведення у власність якої просили заявники, в тому числі й позивачка, а тому наведені у спірному рішення обґрунтування стосовно відсутності графічних матеріалів, є безпідставними.
15.          У оскаржуваних судових рішеннях суди попередніх інстанцій наголошували й на тому, що у колективній заяві заявники, зокрема і позивачка, просили дану заяву розглянути на черговій сесії та прийняти рішення на протязі місяця за участю кожного з них, як земельним комітетом, так і на сесії, про що завчасно їх інформувати про день, час і місце проведення розгляду їхньої колективної заяви, і додали схему земельної ділянки, зайнятих самовільно встановленими металевими гаражами за №№ НОМЕР_1.
16.          Однак, за висновками судів, відповідач, усупереч вимогам статті 19 Закону України «Про звернення громадян», не проінформував письмово ОСОБА_1 про день, час і місце розгляду колективної заяви від 31.05.2016 за вхідним №Л-852, тобто приймав рішення у її відсутності, навіть після її прохання, а тому такі дії відповідача є протиправними, оскільки позбавило заявницю можливості надати уточнення і додаткові пояснення щодо суті порушеного нею питання.
17.          З огляду на відсутність у матеріалах справи відомостей про те, що інформаційний запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації був розглянутий і виконаний відповідачем у встановленому порядку та строки, як того вимагає чинний Закон України «Про доступ до публічної інформації», суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ОСОБА_1 доведено і надано суду докази про порушення її прав і це знайшло своє підтвердження під час судового розгляду цієї справи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
18.          Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями, відповідачем подано касаційну скаргу, в якій останній, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
19.          Відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, 25.05.2016 ОСОБА_1 звернулась із інформаційним запитом на отримання публічної інформації до Директора КП «Борщагівка» ОСОБА_11 , в якому зазначала, що вона має намір отримати два примірники договору на оплату користування прибудинковою територією, на якій розташовано гараж, згідно листівки в адміністрації КП «Борщагівка», що розклеєні на парадних дверях будинку. 
20.           ОСОБА_1 просила надати письмову запитувану інформацію на цей запит не пізніше п`яти робочих днів з дня його отримання в КП «Борщагівка», як це передбачено статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», і до відповіді вона просила приєднати наступні документи, а саме:
два примірники договору на оплату за користування прибудинковою територією, на якій розташований гараж, для вивчення та відповідного реагування;
належним чином завірену копію державного акту на право власності або на право оренди, або на право користування прибудинковою територією по  
АДРЕСА_1 .           01.06.2016 директором КП «Борщагівка» П.М. Педоричем було надано відповідь ОСОБА_12 , в якому зазначено, що її інформаційний запит за вхідним №8 від 25.05.2016 КП «Борщагівка» розглянуто, і у відповідь на запит повідомлено, що комунальним підприємством «Борщагівка» було розміщено на гаражах дані оголошення з метою зібрання інформації про власників гаражів та метражів гаражів, для уточнення площі розміщених на прибудинковій території об`єктів (гаражів, сараїв, контейнерів). Договір знаходиться в стані розроблення, а питання про їх укладення буде вирішуватись після зібрання всієї інформації по вище перелічених об`єктах. Щодо отримання акту на земельну ділянку, то з даного питання ОСОБА_1 було повідомлено, що вона може звернутись до органу місцевого самоврядування, він є власником земельних ділянок, а КП «Борщагівка» він наданий лише в обслуговування згідно договору на оперативне управління.
22.           31.05.2016 сільському голові Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Кодебському О.І. була подана колективна заява про безкоштовну передачу земельної ділянки у приватну власність, на яких розташовані металеві гаражі, в якій заявники просили Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду безкоштовно передати земельні ділянки у приватну власність, на яких розташовані їхні металеві гаражі, в межах норм, визначених законом, і також просили видати їм дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під індивідуальні металеві гаражі відповідно до вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , і дану заяву розглянути на черговій сесії та прийняти рішення на протязі місяця за участю кожного з них, як земельним комітетом, так і на сесії, про що завчасно їх інформувати про день, час і місце проведення розгляду їхньої колективної заяви, і додали схему земельної ділянки, зайнятих металевими гаражами за №№ НОМЕР_1.
23.          Згідно з витягом з рішення комісії (Витяг з протоколу №6) Засідання Постійної комісії з питань використання земельних та водних ресурсів, екології і охорони навколишнього середовища «Про розгляд колективного звернення громадян про надання на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради по вул. Шкільна земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів», розглянувши колективне звернення мешканців АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про надання їм безкоштовно земельні ділянки у приватну власність, на яких розташовані їхні металеві гаражі по АДРЕСА_1 , враховуючи, що дані гаражі були встановлені самовільно на території з цільовим призначенням під багатоквартирну житлову забудову з прибудинковою територією, на якій розміщується дитячий ігровий майданчик та зона відпочинку для мешканців житлового масиву та заявниками не було додано графічних та інших матеріалів, відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, керуючись статтями 12, частинами шостою, сьомою статті 118, статтею 121 Земельного кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», комісія вирішила рекомендувати сесії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради відмовити вищезазначеним громадянам у наданні земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що зазначена заявниками територія має інше цільове призначення згідно генплану с. П. Борщагівка, а також врахувати, що до вищезазначеного колективного звернення заявниками не додано графічних та інших матеріалів, відповідно до частин шостої, сьомої статті 118 ЗК України від 25.10.2001 №2768-ІІІ.
24.          Рішенням №81 Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 7 сесії VІІ скликання ІІІ пленарного засідання від 30.06.2016 «Про погодження висновку постійної комісії з питань використання земельних та водних ресурсів відмовити у наданні земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних гаражів» зазначено, що враховуючи висновок постійної комісії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради з питань використання земельних та водних ресурсів, екології і охорони навколишнього середовища «Про розгляд колективного звернення вищезазначених громадян про надання на території АДРЕСА_1 земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів», в якому вказано, що заявниками зазначається прибудинкова територія, на якій розміщується дитячий ігровий майданчик та зона відпочинку для мешканців житлового масиву по АДРЕСА_1 і не передбачено Генеральним планом с. П. Борщагівка розміщення індивідуальних гаражів. Згідно протокольного рішення (висновку) зазначена депутатська комісія з питань використання земельних та водних ресурсів, екології і охорони навколишнього середовища рекомендує сесії сільської ради відмовити вищезазначеним громадянам у наданні земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що зазначена заявниками територія має інше цільове призначення згідно Генплану с. П. Борщагівка, а також врахувати, що до вищезазначеного колективного звернення заявниками не додано графічних та інших матеріалів, відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ.
25.          Відповідно до вищевикладеного та керуючись статтею 12, частинами шостою, сьомою статті 118, статтею 121 Земельного кодексу України, Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада вирішила погодити рішення постійної комісії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради з питань використання земельних та водних ресурсів та відмовити мешканцям АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у наданні земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради.
26.           07.07.2016 запитувач ОСОБА_1 звернулась з Інформаційним запитом на отримання публічної інформації до сільського голови Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Кодебського О.І. , в якому зазначала, що вона має намір отримати інформацію, зокрема, чому колективну заяву про безкоштовну передачу земельної ділянки, на яких розташовані металеві гаражі, було розглянуто депутатами Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради на сесії 30.06.2016 без їхньої участі, оскільки заявники просили розглянути заяву за участю кожного з них, як земельним комітетом, так і на сесії, про що їх завчасно проінформувати про день, час та місце розгляду їхньої колективної заяви, яка була зареєстрована в сільській раді 31.05.2016 за вхідним №Л-852. До відповіді заявник просила приєднати рішення Сільської ради від 30.06.2016 та пакет документів виконавчого комітету П.П. Борщагівської сільської ради по розгляду колективної заяви від 31.06.2016 за вхідним №Л-852.
27.           12.07.2016 заступником сільського голови С.М. Мартюк виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було надано відповідь ОСОБА_1 , в якій вказано, що на її Інформаційний запит за вх. №62 від 07.07.2016 виконавчий комітет Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради повідомив, що працівниками апарату виконкому П. Борщагівської сільської ради розглянуто її запит про надання інформації в порядку частини першої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», і з огляду на великі обсяги запитуваної інформації, змушені повідомити, що працівникам апарату виконкому сільської ради потрібен додатковий час для надання об`єктивної відповіді на її звернення, і на зазначений запит за вх. №62 від 07.07.2016 в стислий термін її буде додатково направлена відповідь
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
28.          Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, відповідач посилається на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені, на думку скаржника, з порушенням вимог чинного законодавства України, без з`ясування у повному обсязі обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, надали неправильну оцінку наявним у справі доказам і неповно їх дослідили, а тому, як наслідок, неправильно застосували норми матеріального і порушили вимоги норм процесуального права, неправильно вирішили цей спір.
29.          Зокрема, відповідач наголошує на тому, що у матеріалах справи містяться докази отримання позивачкою витребуваних нею за інформаційним запитом документів, направлених разом із письмовою відповіддю від 29.07.2016, а саме: рішення від 30.06.2016 №81; витяг з протоколу №6 засідання депутатської комісії, однак суди попередніх інстанцій такі обставини справи не врахували і не надали їх належної правової оцінки.
30.          Скаржник звертає увагу на те, що відповідно до Регламенту роботи Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради VII скликання (далі по тексту також Регламент роботи ради) сільський голова видає розпорядження, яке із запропонованим порядком денним за 10 днів оприлюднюється в місцевій газеті та на офіційному сайті Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради. Враховуючи викладене, скаржник наполягає, що усі члени громади були належним чином повідомлені через засоби масової інформації - місцеву газету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради «Трибуна Петропавлівської Борщагівки», а також шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Сільської ради інформації про пленарні засідання ради та їх порядок денний.
31.          Також, оскільки позивачка отримала відповідь на свій інформаційний запит, до якого були додані й витребувані нею матеріали, відповідач вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що ним було допущено протиправну бездіяльність під час розгляду інформаційного запиту.
32.          У запереченнях на касаційну скаргу позивачка висловлює незгоду з висловленими відповідачем доводами та аргументами, вважає їх безпідставними і такими, що не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій, які, розглядаючи цю справу, на думку ОСОБА_1 , не допустили неправильного застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим просила залишити їх без змін, а касаційну скаргу Сільської ради - без задоволення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
33.          Згідно з положеннями статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. 
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: 
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; 
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; 
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
34.          За приписами частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
35.          Відповідно до частин шостої, сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
36.          За змістом пункту 34 статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
37.          Частиною першою статті 46 цього ж Закону передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
38.          Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць (частина п`ята статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
39.          Як визначено частинами тринадцятою - п`ятнадцятою статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог   Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». 
Не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради. 
Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, з урахуванням вимог   Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.
Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством. Порядок доступу до засідань визначається радою відповідно до закону. Протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
40.          Питання, пов`язані, зокрема, з організацією роботи постійних комісій ради і порядком розгляду підвідомчих їм питань, прийняття відповідних рішень, урегульовано статтею 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
41.          Частинами першою, четвертою, восьмою, дев`ятою, десятою, п`ятнадцятою вищевказаної статті встановлено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. 
Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.
Організація роботи постійної комісії ради покладається на голову комісії. Голова комісії скликає і веде засідання комісії, дає доручення членам комісії, представляє комісію у відносинах з іншими органами, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, а також громадянами, організує роботу по реалізації висновків і рекомендацій комісії. У разі відсутності голови комісії або неможливості ним виконувати свої повноваження з інших причин його функції здійснює заступник голови комісії або секретар комісії. 
Засідання постійної комісії скликається в міру необхідності і є правомочним, якщо в ньому бере участь не менш як половина від загального складу комісії. 
За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до   Закону України «Про доступ до публічної інформації». 
Перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються регламентом відповідної ради та Положенням про постійні комісії, що затверджується радою, з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" щодо реалізації повноважень ради у здійсненні державної регуляторної політики постійними комісіями відповідної ради.
42.          Регламент Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради VII скликання затверджено рішенням цієї ж ради №2 від 13.11.2015. Регламент роботи ради є відкритим і знаходиться у публічному цілодобовому доступі за посиланням (https://pbrada.gov.ua/images/1473318233_1466599632_%D0%A0%D1%96%D1%88%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8F%20%E2%84%962%20%D0%B2%D1%96%D0%B4%2013%20%D0%BB%D0%B8%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%D0%B0%D0%B4%D0%B0.PDF).
43.          Статтею 4 Регламенту роботи ради встановлено, що діяльність сільської ради, її органів здійснюється відкрито і гласно, базується на колективному, вільному обговоренні та вирішенні питань, врахування громадської думки.
У роботі сесії ради, засіданні її органів можуть брати участь народні депутати України, Київської області, Києво-Святошинської районної ради, представники даної місцевої ради, підприємства, організації, та інших формувань, запрошених на сесію за погодженням ради.
В роботі сесії можуть приймати участь представники редакції місцевої газети «Трибуна Петропавлівської Борщагівки» через яку рада інформує місцеве населення про роботу ради та її виконавчого комітету. Акредитованим засобам інформації надається можливість приймати участь у висвітленні роботи сесії ради за погодженням ради. 
Гласність роботи сільської ради забезпечується шляхом звіту депутатів перед виборцями.
У разі необхідності, рада може прийняти рішення про проведення закритого пленарного засідання.
44.          Статтею 12 Регламенту роботи ради врегульовані питання, пов`язані із запрошенням на сесію, відповідно до якої на засідання ради можуть бути запрошені представники територіальних громад, керівники організацій та підприємств, розташованих на території ради, незалежно від підпорядкування.
Пропозиції щодо кола запрошених подаються постійними комісіями, органами, які вносять питання для розгляду. На підставі цих пропозицій формується список запрошених.
Для запрошених на сесію відводяться місця у залі засідань окремо від місць для депутатів.
Запрошені особи не повинні втручатись у роботу сесії, зобов`язані дотримуватись порядку і підкорятись головуючому. Ті, хто допускає грубі порушення порядку, не реагує на зауваження головуючого можуть бути за рішенням сесії позбавлені права приймати в ній участь.
45.          Статтею 15 Регламенту роботи ради також визначено, що робота ради планується на поточний рік. Пропозиції щодо питань для розгляду на пленарних засіданнях вносяться сільським головою за власною ініціативою, постійними комісіями, депутатськими групами, депутатами.
На їх підставі сільський голова формує та вносить на розгляд сесії орієнтовний перелік питань для розгляду на сесії. Після обговорення переліку питань порядку денного затверджується рішенням сесії ради.
46.          За змістом статті 16 Регламенту роботи ради проект порядку денного сесії формується сільським головою на підставі орієнтовного переліку питань для розгляду на сесіях, пропозицій постійних комісій, депутатських груп, депутатів, районної державної адміністрації (частина перша цієї статті).
Частинами четвертою-шостою цієї ж статті передбачено, що пропозиції щодо кожного питання, яке пропонується включити до порядку денного сесії, подаються із супровідною запискою і проектом рішення, що пропонується прийняти за цією пропозицією.
Попередній розгляд питань, які вносять до порядку денного сесії, здійснюються постійними комісіями чи органами на доручення сільського голови.
Проект порядку денного сесії обговорюється і затверджується радою більшістю голосів депутатів.
47.          Крім того, згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
48.          Спірні у цій справі правовідносини врегульовані й Законом України від 13.01.2011 №2939-VI «Про доступ до публічної інформації», статтею 5 якого встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом:
1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації:
в офіційних друкованих виданнях;
на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;
на єдиному державному веб-порталі відкритих даних;
на інформаційних стендах;
будь-яким іншим способом;
2) надання інформації за запитами на інформацію.
49.          Публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.
Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.
Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення.
Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації
50.          Розпорядниками інформації для цілей Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 цього Закону, визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи місцевого самоврядування.
51.          До обов`язків розпорядників інформації статтею 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» віднесено, окрім іншого, обов`язок оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами (пункт 1 частини першої цієї статті).
52.          До документів, які зобов`язані оприлюднювати розпорядники інформації, відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», належать нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.
53.          Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.
Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття (частини друга, третя статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
54.          За визначенням частини першої статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
55.          Частини друга-четверта вищенаведеної норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
56.          Строк розгляду запитів на інформацію регламентовано статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», за змістом якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
57.          За правилами статті 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.
58.          Вичерпний і остаточний перелік підстав для відмови та відстрочки в задоволенні запиту на інформацію встановлює статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
59.          Зокрема, за приписами частини першої вищеназваної статті, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
60.          Виходячи з аналізу вищенаведених законодавчих приписів, колегія суддів дійшла висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
61.          При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.
62.          Позиція аналогічного змісту висловлена Верховним Судом й у постанові від 22.10.2020 у справі №580/499/19.
63.          У справі ж, яка розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач, приймаючи спірне рішення, у якості підстав для відмови у задоволенні колективного клопотання, поданого, зокрема, й позивачкою, зазначав, що земельні ділянки, про відведення у власність яких просили заявники, є прибудинковою територією, на якій розміщується дитячий ігровий майданчик та зона відпочинку для мешканців житлового масиву по АДРЕСА_1 , і надання у власність таких земельних ділянок не передбачено Генеральним планом с. П. Борщагівка саме для будівництва (розміщення) індивідуальних гаражів.
64.          Разом з тим, суди попередніх інстанцій, посилаючись лише на невмотивований, на їхнє переконання, характер спірного рішення, не проаналізували зазначені відповідачем підстави для його прийняття, не з`ясували обставин справи у цій частині й не надали їм належної правової оцінки, не перевірили їх доказами, а отже їх висновок про незаконність рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за №81 від 30.06.2016 «Про погодження висновку постійної комісії з питань використання земельних та водних ресурсів відмовити у наданні земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних гаражів» колегія суддів вважає передчасним.
65.          Що ж стосується висновків судів першої та апеляційної інстанції стосовно порушення відповідачем права на участь позивачки у процесі прийняття спірного рішення, а також доводів сторін, наведених у цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити такі мотиви.
66.          Стаття 18 Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян» передбачає, що особа, яка звернулася із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.
67.          При цьому, зазначене право, відповідно до статті 19 Закону   України «Про звернення громадян», забезпечуються обов`язком, зокрема, органів місцевого самоврядування, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.
68.          В той же час, спірні у цій справі правовідносини урегульовані й нормами спеціального законодавства, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».
69.          За змістом статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання, пов`язані з організацією діяльності відповідної ради, визначаються затвердженим нею регламентом ради. Цим же регламентом, а також Положенням про постійні комісії, що затверджується радою, визначаються перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій (стаття 47 цього ж Закону).
70.          Оскільки, як встановлено судовим розглядом цієї справи, питання стосовно розгляду поданого, зокрема позивачкою, клопотання про передачу земельних ділянок у власність внесено на розгляд Сільської ради постійною комісією з питань використання земельних та водних ресурсів, то саме цією комісією, в силу вимог статті 12 Регламенту роботи ради, повинна була бути подана пропозиція щодо запрошення ОСОБА_1 на засідання ради і на підставі такої пропозиції мав бути сформований список запрошених.
71.          Разом з тим, суди попередніх інстанцій не з`ясували обставин справи стосовно того, чи була подана постійною комісією ради вищевказана пропозиція про участь позивачки у засіданні ради, на якому розглядалось питання щодо її звернення, а також того, як врегульовано Положенням про постійні комісії ради питання участі зацікавлених осіб у засіданнях постійної комісії, в разі наявності відповідного прохання про участь у розгляді того чи іншого питання, в тому числі щодо порядку повідомлення таких осіб про засідання комісії, їх запрошення на таке засідання.
72.          При цьому, під час судового розгляду справи у судах попередніх інстанцій, відповідач наполягав на тому, що запропонований порядок денний засідання ради, на якому планувалось розглянути подане ОСОБА_1 клопотання, було завчасно та в порядку, передбаченому Законами України «Про доступ до публічної інформації» і «Про місцеве самоврядування в Україні», оприлюднене на офіційному веб-сайті Сільської ради і в друкованому засобі масової інформації - місцевій газеті Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради «Трибуна Петропавлівської Борщагівки». Такі обставини, на думку відповідача, засвідчували факт обізнаності й належного повідомлення позивачки про місце, дату та час розгляду порушеного нею питання на пленарному засіданні ради.
73.          Відповідач звертав увагу судів попередніх інстанцій і на те, що чинне законодавство не передбачає обов`язкового запрошення на засідання постійних комісій і засідання ради осіб, звернення яких розглядаються, а також наголошував, що  ним не чинилось жодних перешкод для участі ОСОБА_1 , як у засіданні постійної комісії, так і у пленарному засіданні Сільської ради, на якому розглядалось її клопотання про передачу їй у власність земельної ділянки.
74.          Проте, такі аргументи залишились поза увагою, як суду першої, так і суду апеляційної інстанції, не були перевірені і проаналізовані з наданням їм належної правової оцінки і перевіркою їх доказами, внаслідок чого колегія суддів вважає передчасним висновок, викладений в оскаржуваних судових рішеннях, про порушення Сільською радою права заявниці на участь у процесі прийняття спірного рішення.
75.          Що ж стосується висновків судів про неналежний розгляд поданого ОСОБА_1 інформаційного запиту, то колегія суддів, надаючи оцінку вищевказаній позиції судів, а також доводам учасників справи з цього приводу, зазначає наступне.
76.          Скаржник наголошує, що ним упродовж розгляду справи у судах попередніх інстанцій наводились аргументи про те, що на отриманий від ОСОБА_1 інформаційний запит, зареєстрований у Сільській раді за вхідним №62 від 07.07.2016, було надано відповідь від 29.07.2016, у якій містилась інформація щодо порушених заявницею питань, до якого було додано оскаржуване рішення від 30.06.2016 №81, а також витяг з протоколу №6 засідання депутатської комісії.
77.          В той же час, суди попередніх інстанцій, задовольняючи цей позов в частині вимог стосовно протиправності дій (бездіяльності) відповідача при розгляді інформаційного запиту позивачки, виходили з того, що Сільською радою взагалі не було надано відповідь і запитувані ОСОБА_1 документи й, водночас, не звернули уваги на вищевказані доводи скаржника, не надали їм жодної правової оцінки і не перевірили їх доказами.
78.          Зокрема, суди не з`ясували, чи було надано заявниці відповідь у повному обсязі з усіх порушених нею питань та чи було надано їй усі документи, про отримання яких вона просила, а також те, чи було надано таку відповідь у строк, передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації».
79.          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що без установлення зазначених обставин на підставі належних та допустимих доказів, без надання їм належної правової оцінки, суди дійшли передчасних висновків про наявність підстав для задоволення цього позову.
80.          Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 №16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 №13-рп/2011).
81.          Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
82.          До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
83.          Разом з тим, без дослідження і з`ясування наведених вище обставин ухвалене у справі рішення не можна вважати законним та обґрунтованим.
84.          Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
85.          Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
86.          Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
87.          Для встановлення конкретних ознак (критеріїв) умотивованості судового рішення можна врахувати практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
88.          Наприклад, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява №        49684/99; пункт 30).
89.          У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58) зазначено, що призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, пункт 30). На важливість дотримання судами вимоги щодо умотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ.
90.          Так, в пункті 31 рішення у справі "Волошин проти України" (№15853/08) та пункті 22 рішення у справі «Бацаніна проти Росії» (№3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.
91.          У пункті 25 рішення у справі "Проніна проти України" (№63566/00), пункту 13 рішення у справі "Петриченко проти України" (№2586/07) та пункту 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (№ 42310/04) була висловлена позиція, згідно з якою Суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.
92.          Крім цього у пункті 42 рішення у справі «Бендерський проти України» (№22750/02) вказано, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (… ). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (…). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
93.          Таким чином, згідно з уже розробленими теоретичними підходами, зробленими на основі аналізу прецедентної практики ЄСПЛ, можна дійти висновку про такі критерії умотивованості судового рішення: 1) у рішенні вмотивовано питання факту та права, проте обсяг умотивування може відрізнятися залежно від характеру рішення та обставин справи; 2) у рішенні містяться відповіді на головні аргументи сторін; 3) у рішенні чітко та доступно зазначені доводи і мотиви, на підставі яких обґрунтовано позицію суду, що дає змогу стороні правильно аргументувати апеляційну або касаційну скаргу; 4) рішення є підтвердженням того, що сторони були почуті судом; 5) рішення є результатом неупередженого вивчення судом зауважень, доводів та доказів, що представлені сторонами; 6) у рішенні обґрунтовано дії суду щодо вибору аргументів та прийняття доказів сторін.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
94.          Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
95.          Отже, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки встановили їх без дослідження належних доказів, що у відповідності до пункту 3 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд.
96.          Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються, зокрема, підстав, які лягли в основу мотивів для прийняття спірного рішення Сільської ради, дій відповідача щодо забезпечення участі заявниці під час розгляду відповідною постійною комісією ради і на пленарному засіданні ради порушеного нею питання про передачу земельної ділянки їй у власність, а також обставини справи щодо розгляду відповідачем інформаційного запиту, поданого ОСОБА_1 , дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
97.          Керуючись статтями 340, 341, 344, 349, 353, 355, 356, підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15.01.2020 №460-IX,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області задовольнити частково.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2017 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                                                                       Н.В. Коваленко

Судді:                                                                                                                                                                                                                                                 Я.О. Берназюк

                                                                                                                                                                                                                                                                                            І.В. Желєзний