Справа № 991/10523/20
Провадження 1-кс/991/10793/20

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Вищого антикорупційного суду клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження № 52020000000000138 від 24.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України,

установив:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання, у якому прокурор з метою забезпечення збереження речових доказів, просить накласти арешт на майно, вилучене 24.12.2020 під час проведення обшуку нежитлових приміщень, які використовує ТОВ «Укр Газ Ресурс».
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52020000000000138 від 24.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено обставини, що свідчать про можливе заволодіння коштами АТ «Укрзалізниця» у сумі понад 2,8 млрд. грн.
Так, службові особи АТ «Укрзалізниця» протягом 21.01.2016-20.08.2020, надаючи неправомірні економічні переваги обраним постачальникам газу, здійснили оплату за поставлений газ ТОВ «Юг Газ» на суму 1 072 349 371, 1 грн та ТОВ «Скела Терциум» на суму 1 887 933 290, 46 грн, всього за 326 479, 31 тис м3 природного газу, який вказані постачальники реалізовували в умовах відсутності будь-якої конкуренції, зробивши середню націнку понад 1000 грн за 1 тис м.куб., у результаті чого сума заволодіння грошовими коштами АТ «Укрзалізниця» склала понад 326 млн грн.
Водночас досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2016 - 2020 років у системі публічних закупівель «Prozorro» оголошувалися процедури закупівель природного газу для потреб АТ «Укрзалізниця»: UA-2016-02-10-000098-c, UA-2016-02-10-000094-c, UA-2016-02-10-000084-c, UA-2016-02-10-000091-c, UA-2016-02-10-000093-c, UA-2016-02-10-000085-c, UA-2016-11-02-000471-с, UA-2016-11-02-000889-a, UA-2016-11-02-000472-с, UA-2016-11-02-000470-с, UA-2016-12-31-000011-a, UA-2016-12-31-000010-a, UA-2016-12-31-000012-a, UA-2017-12-22-002218-b, UA-2017-12-22-001603-a, UA-2017-12-22-002258-b, UA-2017-12-22-001555-a, UA-2019-01-09-001579-c, UA-2019-01-09-001581-c, UA-2019-01-09-000424-b, UA-2019-01-09-001112-a. Однак, жодна із вказаних закупівель не відбулася з причин неналежного змісту документації конкурсних торгів або ненадання роз`яснень учасникам торгів службовими особами АТ «Укрзалізниця» відповідальними за проведення закупівлі. 
Вказані дії службових осіб АТ «Укрзалізниця», за версією органу досудового розслідування, мають ознаки умисного зриву проведення закупівель газу на відкритих конкурсних торах, наслідком якого стали закупівлі всупереч Закону України «Про публічні закупівлі» протягом 2016 - 2020 років природного газу без укладення договорів за результатами тендерних процедур.
Прокурор стверджує, що за вказаних обставин, у діях службових осіб АТ «Укрзалізниця» вбачаються ознаки змови на заволодіння коштами АТ «Укрзалізниця» з представниками ТОВ «Юг Газ», ТОВ «Скела Терциум», а також, ймовірно, з представниками ТОВ «Укр Газ Ресурс».
За результатами проведеного 24.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.12.2020 обшуку нежитлових приміщень, які використовує ТОВ «Укр Газ Ресурс» за адресою: м. Київ, вул. Рилєєва, 10-А, 2 поверх, приміщення 203-206, детективами Національного бюро вилучено комп`ютер (моноблок) Lenovo, s/n: P9018XD5 (надалі - моноблок або комп`ютер).
Постановою детектива Національного бюро від 22.12.2020 вилучений моноблок визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, як такий, що зберігає та/або може зберігати на собі сліди вчинення злочину.
Зокрема, попереднім оглядом під час обшуку цього моноблоку встановлено, що доступ до нього обмежено власником, володільцем або утримувачем та пов`язаний з подоланням системи логічного захисту у вигляді шифрування накопичувачів інформації. За робочим місцем, де знаходився моноблок, виявлено комерційну пропозицію № 507 від 24.10.2019 адресовану АТ «Укрзалізниця», а також проекти листів від імені Укрзалізниці стосовно акцепту пропозиції ТОВ «Укр Газ Ресурс», у зв`язку з чим органом досудового розслідування прийнято рішення про його вилучення.
Повернення вилученого комп`ютера володільцю призведе до подальшого знищення, приховання чи іншим чином зміни вмісту відомостей, що містяться на ньому, внаслідок чого сторона обвинувачення буде позбавлена можливості використати здобуті докази у кримінальному провадженні для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, вказаний комп`ютер необхідно оглянути за участі спеціаліста кримінальної лабораторії УАОІ НАБУ та за результатами такого огляду його може бути направлено для експертного дослідження, у тому числі на предмет підтвердження наявності вмісту (інформації), а також відновлення видаленої переписки чи файлів.
З огляду на викладене, з метою збереження речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження прокурор просить накласти арешт на вилучений під час обшуку нежитлових приміщень, які використовує ТОВ «Укр Газ Ресурс», моноблок.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , детектив ОСОБА_4 клопотання підтримали, з підстав викладених в ньому, просили задовольнити.
Представник ТОВ «Укр Газ Ресурс» - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що вилучений під час обшуку моноблок безпідставно внесено до протоколу обшуку, оскільки відеозапис проведення обшуку, в порушення вимог ч. 2 ст. 104, ч. 10 ст. 236 КПК України, не містить факту його вилучення, тому цей доказ не може бути визнано допустимим, а отже і накладення арешту на нього є безпідставним. Крім того, детективами самостійно визначено належність ТОВ «Укр Газ Ресурс» офісних приміщень, без документального на це підтвердження, не з`ясовано яку саме частину приміщення в офісах 203-206 використовує товариство, у зв`язку з чим обшук проведено у кімнатах, які ТОВ «Укр Газ Ресурс» не використовує.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, детектива, представника ТОВ «Укр Газ Ресурс», слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
У ході розгляду клопотання встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 52020000000000138 від 24.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, зокрема, за фактом того, що в грудні 2019 року службові особи АТ «Укрзалізниця» здійснили перерахунок на користь ТОВ «Укр Газ Ресурс» грошових коштів АТ «Укрзалізниця» в сумі 18 259 856 грн за природний газ, без проведення публічних закупівель, без укладення будь-якого договору та без належних документів про фактичне отримання і споживання газу, а також, за фактом того, що в січні 2020 року службові особи АТ «Укрзалізниця» під час проведення закупівлі природного газу за переговорною процедурою, згідно оголошення UA-2020-01-29-001938-с, визнали переможцем учасника ТОВ «Укр Газ Ресурс» з ціновою пропозицією 51 792 000,00 грн. При цьому службовими особами АТ «Укрзалізниця» необґрунтовано відхилено пропозиції ТОВ «Євроенерготрейд» з ціною 46 257 450, 50 грн, ТОВ «Енерджі Трейд Груп» з ціною 45 567 052, 27 грн та ТОВ «Газова Компанія «Інвестсервіс» з ціною 45 339 217, 00 грн, що свідчить про замах на можливу розтрату грошових коштів АТ «Укрзалізниця» на користь ТОВ «Укр Газ Ресурс» у сумі понад 5 млн грн.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.12.2020 у справі № 991/10239/20 надано дозвіл детективам Національного бюро на проведення обшуку офісних приміщень ТОВ «Укр Газ Ресурс», розташованих за адресою: вул. Рилєєва, 10 а, м. Київ, з метою відшукати первинні документи господарської діяльності ТОВ «Укр Газ Ресурс», які пов`язані з купівлею природного газу та його подальшим продажом на адресу АТ «Укрзалізниця» протягом жовтня - листопада 2019 року, відомості про пов`язані з цим і подальші фінансові операції з отриманими коштами, офіційне і неофіційне листування, розрахунки цін природного газу, цінові пропозиції, пов`язані з цим проекти документів, чернетки, електронні документи, інша електронна інформація на жорстких дисках або інших носіях електронної інформації, мобільні телефони, які містять вказані відомості, а також відомості про рівень ринкових цін на газ природний, участь ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , інших представників ТОВ «Укр Газ Ресурс», у купівлі газу природного та його подальшому продажі в адресу АТ «Укрзалізниця», зв`язок представників ТОВ «Укр Газ Ресурс» із службовими особами АТ «Укрзалізниця».
Згідно із дослідженим у судовому засіданні протоколом обшуку від 24.12.2020 під час обшуку офісних приміщень 203-206 ТОВ «Укр Газ Ресурс» за адресою: вул. Рилєєва, 10-А, м. Київ, ОСОБА_8 - головний бухгалтер ТОВ «Укр Газ Ресурс» та ОСОБА_9 - юрисконсульт цього товариства, добровільно надали для вилучення частину документів, які зазначені в ухвалі слідчого судді. Оскільки усього комплекту документів, на які надано слідчим суддею дозвіл на виявлення, детективам Національного бюро не надано, останніми прийнято рішення про проведення обшуку вказаних приміщень. В ході обшуку приміщення ТОВ «Укр Газ Ресурс» встановлено робоче місце ОСОБА_8 , на якому виявлено ряд документів. Навпроти кабінету ОСОБА_8 виявлено робочий кабінет, облаштований двома робочими місцями, зі слів ОСОБА_8 працівників ТОВ «Укр Газ Ресурс». На робочому місці прямо поруч з входом до кабінету виявлено та вилучено ряд документів. Також прийнято рішення про вилучення моноблоку Lenovo F0AX00T UA, s/n P9018XD5, що знаходиться за робочим місцем працівника ТОВ «Укр Газ Ресурс», яке розташоване напроти робочого кабінету головного бухгалтера ОСОБА_8 . Підставою для вилучення моноблоку зазначено, що наявні достатні підозри вважати, що на ньому містяться електронні документи, пов`язані з реалізацією природного газу АТ «Укрзалізниця» у жовтні - листопаді 2019 року, адже саме за цим робочим місцем виявлено комерційну пропозицію (оферту) № 507 від 24.10.2019 адресовану АТ «Укрзалізниця» про можливість поставок газу, а також проекти листів від імені АТ «Укрзалізниця» стосовно акцепту пропозиції ТОВ «Укр Газ Ресурс», видавником яких має бути споживач газу, а не постачальник. Крім цього, вилучення моноблоку необхідне для проведення експертного дослідження, що можливе за наявності самого носія й потребує подальшого подолання систем логічного захисту, адже він перебуває в заблокованому стані із відповідним паролем входу. У протоколі зазначено, що ОСОБА_8 з дозволу детективів здійснила дзвінок особі, яка представилась « ОСОБА_10 ». Розмова відбувалася на гучному зв`язку, під час якої « ОСОБА_10 » надав пояснення щодо документів, які підлягали відшуканню, також за його допомогою ОСОБА_8 відшукала відповідні документи та надала їх детективам. Детектив зазначив, що особа, з якою спілкувалась ОСОБА_8 , не виказала жодних заперечень стосовно помилки в адресі або перебування за цією адресою товариства. Не заявляли таких заперечень і представники ТОВ «Укр Газ Ресурс», доки не прибули адвокати. 
До протоколу обшуку додані заперечення адвоката ОСОБА_5 , у яких, зокрема, зазначено, що ТОВ «Укр Газ Ресурс» не є власником приміщень за вказаною адресою (м. Київ, вул. Рилєєва, 10-а) , а також не орендує і не суборендує ці приміщення. Детективами самостійно визначено належність вказаних приміщень ТОВ «Укр Газ Ресурс» та проведено обшук у приміщенні без належного документального підтвердження. При цьому, приміщення №203-206 на другому поверсі згідно договору оренди нежитлових приміщень, який діє на день проведення обшуку, власником приміщення ТОВ «Кластер 1» передано в оренду ТОВ «Куб Газ», і тимчасово на безоплатній основі використовувалось ТОВ «Укр Газ Ресурс». Детективи цю обставину не з`ясували, тому частина обшуку відбувалася у кімнатах приміщення, які не передавались ТОВ «Укр Газ Ресурс». Також зазначено, що детективом ОСОБА_11 без здійснення відеофіксації та без участі понятих, а також адвокатів, поза візуальним контактом учасників слідчої дії, які перебували в одному місці, приніс для вилучення та опечатування моноблок Lenovo чорного кольору, походження якого понятим та адвокатам не відомо, відеофіксація вилучення вказаної техніки із будь-якого приміщення до моменту «з`явлення» біля виходу з приміщень 203-206 відсутня.
У запереченнях адвоката ОСОБА_12 , в тому числі, зазначено, що схема приміщень не складалася, відеофіксація первинного місцезнаходження вилученого майна відсутня, тому, ні поняті, ні інші особи, окрім детектива ОСОБА_11 , не мають інформації про те, де знаходилося вилучене майно.
Письмові заперечення надані також ОСОБА_8 , у яких, в тому числі, зазначено, що під час знаходження понятих, слідчих, адвокатів, її та ОСОБА_9 в одному місці, один зі слідчих відлучився та невідомо звідки приніс моноблок, тому учасники не мали змоги бачити звідки він був принесений.
У судовому засіданні за клопотанням адвоката переглянуто відеозапис фіксації обшуку, який проведено 24.12.2020 в офісних приміщеннях ТОВ «Укр Газ Ресурс», яким, в тому числі, підтверджено, що відеофіксація слідчої дії розпочата, коли детективи та поняті перебували на першому поверсі офісної будівлі по вул. Рилєєва, 10-а, м. Київ, потім у супроводі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 йшла попереду та відкривала двері електронним ключем) детективи та поняті піднялися сходами на другий поверх та зайшли до приміщення, на дверях якого міститься табличка «203-206». Під час проведення слідчої дії зафіксовано хід обшуку, у тому числі: вручення копії ухвали про проведення обшуку представникам товариства, пропозиція добровільно надати документи та речі, зазначені у судовому рішенні, телефонна розмова з абонентом - « ОСОБА_10 », переміщення учасників слідчої дії в ході обшуку по кабінетах офісу та виявлення детективами документів та комп`ютерної техніки, та інше. Наявність зауважень в ході обшуку від представників ТОВ «Укр Газ Ресурс» чи адвокатів про те, що будь-який із кабінетів у цьому офісі не використовується ТОВ «Укр Газ Ресурс» чи якісь документи та речі їм не належать, не встановлено. Двері одного із кабінетів були закриті і доступ до нього детективам не надано. Разом з тим, відсутній відеозапис того, з якого саме кабінету детективом ОСОБА_11 принесено моноблок для його упакування.
Встановлено, що постановою детектива Національного бюро від 24.12.2020 комп`ютер (моноблок) Lenovo, S/N: Р9018XD5 визнано речовим доказом, оскільки доступ до нього пов`язаний з подоланням системи логічного захист, а в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати що він може містити на собі інформацію, яка має значення для кримінального провадження.
Вилучення органом досудового розслідування комп`ютеру, з урахуванням надання слідчим суддею дозволу на відшукання електронних документів на носіях електронної інформації, яким є і моноблок, та того факту, що отримання інформації з такого носія здійснюється шляхом зчитування, для чого необхідне залучення спеціаліста та застосовування відповідної техніки, відповідає вимогам абз. 3 ч. 2 ст. 168 КПК України, в якому передбачено дозвіл на вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, у тому числі, у зв`язку із необхідністю проведення відповідного дослідження, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Разом з цим, слідчий суддя враховує, що лише за результатом проведення експертних досліджень можливо встановити походження створеного файлу, його корегування, видалення, тощо, а для дослідження інформації, що міститься на комп`ютерних носіях, експерту надається сам комп`ютерний носій, що передбачено п. 13.3 розділу 13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.
Отже, прокурором та детективом у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучений 24.12.2020 під час обшуку офісних приміщень 203-206 за адресою: вул. Рилєєва, 10-А, м. Київ, моноблок Lenovo s/n P9018XD5, може відповідати критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та може бути використаний як доказ факту можливого заволодіння грошовими коштами АТ «Укрзалізниця», після подолання системи логічного захисту та огляду інформації, яка на ньому міститься.
Арешту підлягає майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Тому обґрунтована ймовірність доказового значення у кримінальному провадженні того чи іншого предмету, речі дає слідчому судді достатні підстави арештувати їх з метою збереження як речового доказу.
Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на комп`ютер (моноблок), зазначений у клопотанні, призведе до того, що в подальшому він може бути знищений, прихований, пошкоджений або відчужений, у зв`язку з чим не буде досягнута дієвість даного кримінального провадження.
Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.
Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).
Слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності.
Слідчий суддя враховує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.
Доводи адвоката ОСОБА_5 про те, що обшук проведено з порушенням вимог ч. 2 ст. 104, ч. 10 ст. 236 КПК України, а саме: моноблок безпідставно внесений детективами Національного бюро до протоколу обшуку від 24.12.2020, та як наслідок цей доказ має бути визнаний слідчим суддею недопустимим, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна, слідчий суддя розцінює критично з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. 
Відповідно до ч. 10 ст. 236 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису. 
Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України, згідно якої виконання ухвали слідчого судді про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. 
Частиною 6 цієї статті визначено, що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 КПК України запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.
Аналізуючи зазначені вище норми кримінального процесуального законодавства, Верховний Суд у постанові від 05.08.2020 у справі № 334/5670/18 провадження № 51-4378км19 дійшов висновку, що вимоги, передбачені ч. 10 ст. 236 та ч. 2 ст. 104 КПК України, ч. 1, 6 ст. 107 КПК України, спрямовані на удосконалення порядку проведення обшуку житла чи іншого приміщення органами досудового розслідування, зокрема коли до протоколів слідчих дій вноситься недостовірна інформація про докази, отримані під час їх проведення. Негативні наслідки у виді визнання процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів недійсними можуть наступати лише у разі незастосування технічних засобів фіксування. Проте, навіть у цьому випадку це не є безумовною підставою для визнання доказів, отриманих під час обшуку, недопустимими, оскільки частиною 6 статті 107 КПК передбачені винятки з цього правила, коли підстави визнання фактичних даних недопустимими як докази, можуть бути «переборені» консенсусом сторін кримінального провадження (так звані, умовно-консенсуальні підстави визнання фактичних даних допустимими як докази).
З оглянутих у судовому засіданні протоколу обшуку та дисків із відеозаписами слідчої дії встановлено, що детективом ОСОБА_13 , за участі детективів ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , 24.12.2020 проведено обшук офісних приміщень 203-206 ТОВ «Укр Газ Ресурс», за адресою: вул. Рилєєва 10-А, м. Київ. Для участі в проведенні обшуку запрошені поняті ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обшук відбувся за участі адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , представників ТОВ «Укр Газ Ресурс» - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Хід обшуку фіксувався технічними засобами, а саме: відеокамерою «Panasonic Full HD НC-V160». Встановлено, що детективом ОСОБА_13 припинено відеофіксацію лише на час складання протоколу ( щодо цього відсутні заперечення учасників слідчої дії) та відновлено під час оформлення вилучення моноблоку, ознайомлення учасників слідчої дії із протоколом, його підписанням та оголошенням письмових заперечень до нього, що узгоджується з вимогами ст. 106 КПК України.
Таким чином, у даному кримінальному провадженні відсутні підстави стверджувати про порушення вимог ч. 1, 6 ст. 107, ч. 10 ст. 236 КПК України під час проведення 24.12.2020 обшуку. 
Щодо недотримання вимог ч. 2 ст. 104 КПК України при складанні протоколу обшуку в частині того, що дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні, та як наслідок визнання таких доказів недопустимим слідчим суддею, слід зазначити таке.
Детектив ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що комп`ютер був виявлений в ході обшуку на одному із робочих столів у кабінеті напроти кабінету головного бухгалтера ОСОБА_8 , попереднім оглядом встановлено, що вхід до комп`ютера захищений паролем, який ОСОБА_8 повідомити не змогла , пославшись на відсутність зв`язку з працівником.
За результатами перегляду відеозапису слідчої дії встановлено, що у приміщеннях, де проводилась слідча дія, знаходилось декілька комп`ютерів, під час обшуку одного з кабінетів, дійсно відбулися події, про які повідомив детектив ОСОБА_4 . Разом з цим, встановлено, що після проведення дій по виявленню речей і документів, детективом ОСОБА_13 відеофіксація була призупинена на час складання протоколу обшуку та відновлена при прийнятті рішення про вилучення моноблока та його поміщення до пакету.
Враховуючи норми ч. 4 ст. 87, ч. 2 ст. 89, ст. 94 КПК України, визнання недопустимими доказів слідчим суддею на стадії досудового розслідування можливе лише у випадках, коли: такі докази отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини та їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого розслідування чи судового розгляду або шляхом надання додаткових матеріалів, які вже є у розпорядженні сторони кримінального провадження, тобто висновок про недопустимість відповідного доказу має бути категоричним навіть із врахуванням стадії досудового розслідування.
У постанові Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 639/8329/14-к провадження № 51-8259км18 (п. 33-36) суд дійшов таких висновків щодо застосування ст. 87 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.
Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення.
Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.
Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.
Оцінюючи істотність порушення, на яке вказує адвокат ОСОБА_5 , з огляду на положення статті 87 КПК України, слідчий суддя зазначає, що під час судового розгляду не встановлено обставин, які б підтверджували, що при проведенні обшуку допущено порушення фундаментальних прав або свобод при отриманні доказу - моноблоку, та особу, яка зазнала такого порушення.
При цьому, слідчий суддя враховує, що підставою вилучення моноблоку є наявність переконливих доводів вважати, що на ньому може міститися інформація, дозвіл на відшукання якої надано слідчим суддею в ухвалі від 15.12.2020, тобто не комп`ютер, а інформація на ньому. Однак без подолання логічного захисту, оглянути комп`ютер не можливо. Лише після проведення огляду відомостей, які містяться на ньому, можливо визначитись чи отримані відомості можуть бути доказом у справі, і чи необхідний моноблок для проведення експертизи, та і можливо встановити особу власника чи користувача цього комп`ютера.
Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення.
Слідчий суддя критично ставиться до письмових зауважень, наданих до протоколу обшуку від 24.12.2020 адвокатами та представником ТОВ «Укр Газ Ресурс», які підтримані адвокатом ОСОБА_5 у судовому засіданні, в частині, що детектив ОСОБА_11 , непомітно для цих учасників слідчої дії невідомо звідки приніс комп`ютер, який можливо і не належить ТОВ «Укр Газ Ресурс», оскільки, викладені у запереченнях зауваження є неконкретними. А враховуючи обставини проведення обшуку, які зафіксовано у протоколі та відеозапису, а саме: слідча дія відбувалася на другому поверсі у закритому(відокремленому) приміщенні офісів 203-206, відсутність сторонніх осіб, присутність двох понятих, слідчий суддя розцінює такі заперечення як спосіб адвокатів та представників ТОВ «Укр Газ Ресурс» перешкодити вилученню майна та проведенню його послідуючого дослідження. В той же час, як зазначалося вище, відеозаписом зафіксовано, що під час проведення обшуку детективами виявлені не лише документи, а і комп`ютери та здійснювався їх огляд.
Тобто, при необхідності оцінки допустимості цього доказу, якщо за результатом огляду буде підтверджена на ньому наявність відомостей, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні, обставина відсутності фіксації «моменту перенесення комп`ютера до місця складання протоколу та упакування речей і документів» може бути усунута у ході судового розгляду, зокрема, шляхом перегляду відеофіксації обшуку та допитом учасників слідчої дії. Отже, безумовні підстави для визнання результатів обшуку недопустимими як докази, на час розгляду клопотання про арешт майна, відсутні.
Доводи адвоката ОСОБА_5 про те, щодетективами під час проведення обшуку не з`ясовано у яких приміщеннях розміщується ТОВ «Укр Газ Ресурс» та кому належить вилучений моноблок, є необґрунтованими, оскільки спростовуються дослідженими у судовому засіданні протоколом обшуку та відеозаписом проведення обшуку, відповідно до яких саме представники ТОВ «Укр Газ Ресурс» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 привели детективів Національного бюро на другий поверх будівлі за адресою: вул. Рилєєва, 10-А, м. Київ, та забезпечили доступ до офісних приміщень 203-206, в яких окрім моноблоку вилучено ряд документів, зазначених в ухвалі слідчого судді від 15.12.2020. При цьому, в ході обшуку жодних зауважень з приводу того, що обшук проводиться в приміщеннях, які використовує інший суб`єкт господарювання, не заявлялись. Лише у письмових запереченнях адвоката ОСОБА_5 містяться посилання на договори оренди приміщень та дозвіл на безоплатне користування ним, однак, адвокат правом, передбаченим ст. 22 КПК України, не скористався, доказів, на підтвердження викладених ним обставин не надав.
Отже, доводи адвоката, що обшук проводився не у приміщенні, яке використовується ТОВ «Укр Газ Ресурс», а вилучене майно товариству не належить, є сумнівними та необґрунтованими.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речового доказу, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, тому клопотання підлягає задоволенню.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно якої ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання, тому з метою своєчасного оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ініціатора клопотання обов`язок повідомити слідчого суддю про дату звернення цієї ухвали до виконання.
Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення 24.12.2020 обшуку офісних приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс», розташованих за адресою: місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 10а, а саме: комп`ютер (моноблок) Lenovo, S/N: Р9018XD5.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Зобов`язати прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 невідкладно повідомити слідчого суддю про дату звернення до виконання цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1