Справа № 442/6491/17                                Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С. 
Провадження № 22-ц/811/4280/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:81

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря –Юзефович Ю.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2019 року, постановлену в складі головуючого судді Кучаковського Ю.С., у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, які належали особі, яка має заборгованість перед боржником та зупинення виконання судового рішення, - 

в с т а н о в и л а:

       Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович звернувся в суд із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, у якій просив:
- звернути стягнення на кошти у розмірі 170293, 22 грн. на рахунках, що належні ОСОБА_3 , яка має заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія», в рахунок задоволення вимог стягувача по виконавчому провадженню № 59680535 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_1 суми банківського вкладу по заяві-договору про розміщення банківського вкладу від 22.06.2015 року №10-1358781, сума вкладу якого становить 8622 Євро 83 Євроцента, що еквівалентно сумі 264652 грн. 53 коп., проценти за користування вкладом в період дії договору 915 Євро 31 Євроцент, що еквівалентно сумі 27940 грн. 52 коп., проценти за користування вкладом понад строк дії договору з 25.06.2016 року по 03.09.2017 року 1 081 Євро 51 Євроцент, що еквівалентно сумі 33193 грн. 78 коп., суму 3% вартості послуги за кожен день прострочення з 25.06.2016 року по 03.09.2017 року у сумі 112786 Євро 61 Євроцент, що еквівалентно сумі 3 461654 грн. 98 коп., суму 3% річних за період з 25.06.2017 року по 31.08.2017 року у сумі 308 Євро 97 Євроцентів, що еквівалентно сумі 9482 грн. 93 коп., 8000 грн. 00 коп.,судового збору; 
- зупинити виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук у справі № 2н-806/09 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Укрінбанк», код 26219115 заборгованості за кредитним договором в сумі 169431 грн. 07 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн. 00 коп., судового збору в сумі 847 грн. 15 коп. 
       В обґрунтування заяви зазначає, що у нього на виконанні перебуває відкрите виконавче провадження № 59680535 з виконання виконавчого листа, виданого 03.01.2018 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення у справі №442/6491/17. Сума заборгованості по виконавчому провадженню 4190 917 грн. 21 коп., що складає: сума стягнення за виконавчим документом 3804 924 грн. 74 коп., основана винагорода приватного виконавця 380492 грн. 47 коп., витрати виконавчого провадження 5500 грн. 00 коп. Боржник рішення не виконує, коштів на рахунках боржника недостатньо для виконання рішення судів, майном боржник не володіє. Зазначає, що з Єдиного державного реєстру судових рішень йому стало відомо про рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук у справі № 2н-806/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Укрінбанк», код 26219115 заборгованості за кредитним договором в сумі 169431 грн. 07 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн. 00 коп., судового збору в сумі 847 грн. 15 коп. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 - особа, яка має заборгованість перед боржником в розмірі 170293 грн. 22 коп. Ця заборгованість підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження № 60132861 з виконання вищевказаного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 2н-806/19 відкрите у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича. За даними останнього залишок заборгованості за виконавчим провадженням № 60132861 з виконання вищевказаного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 2н-806/19 складає 170293 грн. 22 коп. Враховуючи вищенаведене, просить заяву задовольнити.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2019 року у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником відмовлено повністю.
       Не погоджуючись з даною ухвалою представник ОСОБА_1 – адвокат Полєтаєв Ігор Олексійович оскаржив таку в апеляційному порядку.
       В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, прийнятою з грубим порушенням положень ст. 440 ЦПК України, а також із порушенням і невірним трактуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».
       Зазначає, що Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 13 грудня 2017 року прийнято рішення у справі №442/6491/17, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська інноваційна компанія», який є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк» про стягнення суми банківського вкладу. Вказане рішення суду набрало законної сили. Оскільки боржник рішення в добровільному порядку не виконав, виконавчий лист було звернуто до примусового виконання. В процесі примусового виконання приватним виконавцем вживалися і вживаються заходи щодо розшуку майна та коштів боржника. 
       Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович звернувся в суд із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, у якій просив звернути стягнення на кошти у розмірі 170293,22 грн. на рахунках, що належні ОСОБА_3 , яка має заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія» в рахунок задоволення вимог стягувача по виконавчому провадженню №59680535. 
       Зазначає, що наявність боргу ОСОБА_3 перед боржником підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема наказом Автозаводського районного суду м. Кременчук у справі №2н-806/09р., за яким відкрито виконавче провадження№60132861, строк пред`явлення якого до виконання не є пропущеним. 
       Незаконним є висновок суду про те, що виконавцем не було надано доказів на підтвердження того, що грошові кошти, на які приватний виконавець просить звернути стягнення, знаходяться на рахунках боржника ОСОБА_3 . Оскільки приватний виконавець не є виконавцем за виконавчим провадженням №60132861, а ні стороною виконавчого провадження, тому у нього відсутні повноваження на вчинення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні, зокрема, дій по виявленню майна, коштів, рахунків боржника ОСОБА_3 . 
       Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2019 року скасувати, задовольнивши повністю заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання жодного разу не з`явились. 
Представник стягувача ОСОБА_1 – адвокат Полєтаєв І.О. направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності стягувача та її представника. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року було задоволено клопотання представника ПАТ «Українська інноваційна компанія» про проведення у даній справі судових засідань в режимі відео конференції. Однак, 28 січня 2020 року проведення судового засідання в режимі відео конференції не було можливим через відсутність технічної можливості.
Зважаючи на на тривале перебуванні справи на розгляді апеляційного суду, а також на те, що дана справа призначена апеляційним судом до розгляду з повідомлення про розгляд і рішення про виклик учасників справи в судове засідання суду апеляційної інстанції для надання пояснень не приймалось, клопотання про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходили, колегія суддів доходить висновку про те, що оскільки за приписами ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду, з метою дотримання основних засад цивільного судочинства, зокрема і розумних строків розгляду справи судом, можливим є розгляд даної справи у відсутності всіх учасників. Справа розглядається з повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. До такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з наступного. 
Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає 
Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича перебуває відкрите виконавче провадження № 59680535 з виконання виконавчого листа, виданого 03 січня 2018 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення у справі № 442/6491/17, боржником по якому є ПАТ «Українська інноваційна компанія». Сума заборгованості по виконавчому провадженню - 4 190 917 грн. 21 коп., що складає: сума стягнення за виконавчим документом 3 804 924 грн. 74 коп., основана винагорода приватного виконавця 380 492 грн. 47 коп., витрати виконавчого провадження 5 500 грн. 00 коп.
В ході примусового виконання, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень виконавцю стало відомо про рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 2н-806/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Укрінбанк» грошових коштів, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Полтавського виконавчого округу Скрипника В.Л., за даними якого залишок заборгованості за виконавчим провадженням № 60132861, боржником в якому є ПАТ «Українська інноваційна компанія» становить 170 293 грн. 22 коп.
Відмовляючи в задоволенні заяви приватного виконавця про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, суд першої інстанції виходив з того, заявником до суду не надано належних доказів, які б підтверджували обставини щодо наявності боргу третьої особи ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрінком», зокрема, копій матеріалів виконавчого провадження. Враховуючи, що судовий наказ видано 25 березня 2009 року, а виконавче провадження відкрито 24 вересня 2019 року та відсутні докази поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що є необхідною обставиною для задоволення вищезазначеного клопотання. Також, суду не було надано доказів на підтвердження того, що грошові кошти, на які приватний виконавець просить звернути стягнення, знаходяться на рахунку боржника ОСОБА_3 .
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як зазначено в пункті 1 частини першої статті 10 цього Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Наведеному кореспондує право виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб (пункт 13 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Це право він реалізовує на підставі положень частини першої статті 53 вказаного Закону, за якими виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.
Відповідно до частини першої та другої статті 440 ЦПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.  Суд відмовляє в задоволенні такої заяви, якщо вона подана після закінчення строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до такої особи, або строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення коштів з такої особи на користь боржника за судовим рішенням, що набрало законної сили.
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 (провадження № 12-17гс19) зазначено, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «Українська інноваційна компанія», а відтак й ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку. Належним позивачем у справі був та залишається банківська установа - ПАТ «Український інноваційний банк», відповідне право якого не переходило ані до ПАТ «УКРІНКОМ»/ ПАТ «Українська інноваційна компанія», ані до ТОВ «ФК «Інвест ресурс» (п.п. 229, 231 Постанови).
З матеріалів справи убачається, що боржником по справі № 442/6491/17, є ПАТ «Українська інноваційна компанія», а по справі № 2н-806/19 з видачі судового наказу боржником - АТ «Укрінбанк».
Аналіз даних ЄДРСР свідчить, що у ньому відсутні судові рішення про заміну боржника у справі № 2н-806/19 з видачі судового наказу з АТ «Укрінбанк» на ПАТ «Українська інноваційна компанія». При цьому, згідно із вказаним вище правовим висновком Верховного Суду, остання не є правонаступником АТ «Укрінбанк».
За таких обставин відсутні підстави для звернення стягнення на грошові кошти, що належать боржнику від інших осіб, оскільки у цих справах різні боржники, що виключає можливість застосування зазначених положень законодавства.
Відтак, не підлягає до задоволення і вимога про зупинення виконання судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук у справі № 2н-806/09 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Укрінбанк», код 26219115 заборгованості за кредитним договором в сумі 169 431 грн. 07 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн. 00 коп., судового збору в сумі 847 грн. 15 коп., як похідна від первинної вимоги. 
При цьому колегія суддів вважає, що помилковими і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, є мотиви, з яких суд першої інстанції виходив відмовляючи в задоволенні заяви, а саме про відсутність наявності боргу ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрінком», а також дотримання строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, адже такі слід перевіряти при наявності належної особи, яка має заборгованість перед боржником, однак така у даній справі відсутня.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ст. 376 ЦПК України (у редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції постановив правильну по суті ухвалу, однак при цьому прийшов до неправильних висновків про застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви з мотивів, викладених вище. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 04 лютого 2021 року. 
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 389, 390, 393 ЦПК України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2019 року - скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, які належали особі, яка має заборгованість перед боржником та зупинення виконання судового рішення – відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 04 лютого 2021 року. 

Головуюча                                                 Копняк С.М.
Судді: Бойко С.М.
Ніткевич А.В.