ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року
м. Харків
справа №644/924/19
провадження №22-ц/818/949/21
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Кругової С.С., Маміної О.В,
за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, ухвалене 16 жовтня 2020 року у складі судді Бабенко Ю.П.,
УСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року представник  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 12240 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а також витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10500 грн., та витрати на оплату судового збору – 768,40 грн.
Позов мотивований тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 , а відповідачі є співвласниками квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка розміщена над квартирою позивача. На протязі останніх десяти років квартира ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаному будинку систематично затоплюється з квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 ; останній раз, 20.10.2018 року, був затоплений тамбур. 30.10.2018 року відповідною комісією було обстежено квартиру ІНФОРМАЦІЯ_2 і встановлено численні сліди залиття, про що складено акт. Згідно висновку комісії протікання води в тамбурі відбулося у зв`язку з поломкою сантехнічних комунікацій у ванній кімнаті квартири зверху, а самої квартири – внаслідок перевертання тваринами, що мешкають в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_1 , посуду з водою та їжею, та їх природного випорожнення. На стелі кухні, коридору та жилих кімнат з`явилися руді плями з неприємним запахом. Величина збитку від пошкодження і зіпсування частини квартири 128 становить 7240 грн. За проведення даного дослідження було сплачено 5000 грн. В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач зазначив, що у нього мали місце негативні емоції та переживання з приводу пошкодження майна, було порушено його звичайний спосіб життя, він не міг нормально користуватися квартирою, був змушений докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Сморід, велика кількість комах та паразитів створюють сприятливі умови для інфекцій, що створює загрозу для життя, негативно впливає на психічний стан позивача та викликало моральні страждання позивача. 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що з акту обстеження квартири АДРЕСА_1 , складеному 30.10.2018 року комісією ОЖК «Топаз», відсутній висновок щодо встановлення вини особи, яка допустила таке залиття, не зафіксовано відомості щодо винної сторони. В акті лише зазначено наслідки у вигляді протікання води (рідини), але не встановлено, з якої квартири із розміщених вище (9-й, 10-й, чи 11-й, 12-й поверх) чи збоку відбулося залиття квартири позивача. В зазначеному акті за результатами дослідження відсутні висновки щодо можливості вини осіб із квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаного будинку. Крім того, акт складено за відсутності відповідачів чи інших мешканців квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , що позбавило відповідачів можливості подання доводів на його спростування. Посилаючись на вимоги Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, суд дійшов висновку, що зазначений акт не є належним, допустимим доказом, на підставі якого можна встановити вину відповідачів, в тому числі як співвласників житла, в спричиненні матеріальної шкоди позивачеві. Інші письмові докази і диски з відеозаписами за 15.04.2019 року, 18.03.2019 року, надані представником позивача, не є достатніми для висновку про вину відповідачів, в тому числі як співвласників житла, в спричиненні матеріальної і моральної шкоди позивачеві. Акт обстеження від 28.01.2019 року теж фіксує протікання води в тамбурі квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 через несправності сантехнічних комунікацій на кухні або в ванній кімнаті і теж не містить відомостей щодо встановлення вини особи, яка допустила таке залиття, в ньому не зафіксовано відомості щодо винної сторони. Зазначений акт не встановлює, з якої квартири із розміщених вище (9-й, 10-й, чи 11-й, 12-й поверх) чи збоку відбулося залиття квартири позивача. Крім того, акт обстеження від 28.01.2019 року не був підставою для складення Звіту про оцінку вартості реального збитку, так як Звіт був складений 28.12.2018 року, тобто до складення 28.01.2019 року комісією ОЖК «Топаз» акту обстеження. Письмові докази щодо залиття квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 в інший період часу, з 2009 до 2017 року, судом визнано неналежними доказами, а відеозаписи, надані представником позивача, фіксують певні події вже після подання позову до суду. Розмір матеріальної шкоди представник позивача пов`язує із Звітом про оцінку вартості реального збитку від 28.12.2018 року, складеним 30.10.2018 року комісією ОЖК «Топаз» на підставі акту обстеження квартири АДРЕСА_1 . Посилаючись на те, що вказаний акт не є належним, допустимим доказом, на підставі якого можна встановити вину відповідачів, в тому числі як співвласників житла, в спричиненні матеріальної шкоди позивачеві, суд прийшов до висновку, що вказаний Звіт про оцінку вартості реального збитку від 28.12.2018 року є неналежним і не достовірним доказом величини збитку від пошкодження і зіпсування частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 7240 грн. В зв`язку з викладеним суд прийшов до висновку, що і витрати на складання вказаного звіту в розмірі 5000 грн. також не можуть бути віднесені позивачем до матеріальної шкоди. Оскільки суд дійшов висновку про недоказаність вини відповідачів в залитті квартири позивача і завданні йому матеріальної шкоди, вважав відсутніми і підстави для стягнення моральної шкоди за недоведеними обставинами щодо неправомірних дій чи бездіяльності відповідачів, які можуть бути підставою відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) для відшкодування моральної шкоди, а тому відмовив в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди. Відмовляючи в задоволенні вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд також посилався на те, що позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних доказів в підтвердження самого факту спричинення моральної шкоди, тобто не були надані докази душевних страждань позивача, не обґрунтований розмір моральної шкоди в розмірі 20000 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник  ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом не в повному обсязі були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні суду не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.
Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що в акті не зафіксовані відомості щодо винної сторони. Так, з нього чітко вбачається, що акт складений на підставі заяви позивача, в якій він просить провести обстеження квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище та яка є власністю відповідачів, а також повідомляє про те, що у вказаній квартирі відповідачів утримуються собаки та кішки. Після цього в акті зазначаються наслідки протікання води та іншої рідини, а саме фіксуються сліди у вигляді вологих плям коричнево-жовтого кольору по кімнатам 1, 2, 3, кухні, коридору, що належить позивачеві, а також тамбуру квартир АДРЕСА_3 . Потім комісією у складі керівника ОЖК «Топаз», керуючого будинку АДРЕСА_4 , члена правління вказаного будинку, зазначається, що 20.10.2018 сантехніком ОЖК «Топаз» було проведено обстеження квартири АДРЕСА_2 та виявлені причини протікання води, а також надано відповідачам рекомендації по їх усуненню. Також в акті чітко вказується, що станом на 30.10.2018 протікання не усунуто, а відсутність електропостачання до кімнати №2 позивача пов`язана з пошкодженням цілісності дротів в комутаційній електричній коробці, яке відбулося внаслідок короткого замикання, спричиненого дією вологи, яка потрапляє з верхнього поверху, а саме квартири АДРЕСА_2 , а також кухні в місці підключення освітлення, яке відбулось у зв`язку з їх тривалим залиттям. За результатами обстеження, вказаного в акті, комісією, до якої також було залучено сантехніка, який 20.10.2018 проводив обстеження квартири АДРЕСА_2 , зроблено висновки, що протікання води в тамбурі відбулося у зв`язку з поломкою сантехнічних комунікацій у ванній кімнаті квартири зверху, а самої квартири внаслідок перевертання тваринами, що мешкають у квартири АДРЕСА_2 посуду з водою та їжею та їх природнього випорожнення.
Також апелянт вважає, що судом необґрунтовано визнано недостатніми для висновку про вину відповідачів інші письмові докази, а також відповідні відеоматеріали. Так, відповідно до листа ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 26.03.2019 року, на момент перевірки в квартирі АДРЕСА_2 утримуються тварини: 4 собаки та 2 кішки; стан квартири для утримання тварин незадовільний; підлога пошкоджена до бетону, стіни пошкоджені до штукатурки. Запах біля квартири та в квартирі неприємний. Все це підтверджується і відео доказами, долученими до матеріалів справи, а саме з інформації, що знаходиться на наданих до суду відеодисках чітко видно, що стан квартири АДРЕСА_2 , яка належить відповідачам, знаходиться в незадовільному стані, на підлозі вказаної квартири взагалі відсутнє будь-яке покриття, вбачається також наявність великої кількості ємностей з рідиною для пиття та їжі тварин, яка у разі їх перевертання не має будь-якої змоги затримуватись у квартирі відповідачів, а потрапляє до квартири, що розташована знизу. Також у квартирі наявна велика кількість кішок та собак, які зі слів тітки відповідачів, систематично не вигулюються, а тому свої природні потреби справляють у квартирі.
Також представник позивача вважає посилання суду на те, що Акт обстеження квартири від 30.10.2018 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, - зробленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки Додаток 4 до пункту 2.3.6 вказаних Правил встановлює відповідну форму Акту про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). У даному ж випадку залиття квартири позивача відбулося внаслідок: поломки сантехнічних комунікацій (каналізаційних труб, змішувача) у ванній кімнаті квартири зверху, яку не можна віднести до аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання); перевертання тваринами, що мешкають у кв. 132 посуду з водою та їжею та їх природнього випорожнення. Жодним нормативно-правовим чи законодавчим актом не встановлено форму акту про залиття внаслідок вказаних обставин. Таким чином, судом першої інстанції прийнято рішення про визнання Акту обстеження квартири неналежним доказом на підставі нормативно-правового акту, який в даному випадку взагалі не підлягає застосуванню.
Відповідачами поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому вони просять скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Вважають винесене рішення законним і обґрунтованим, посилаючись на викладені в його мотивувальній частині обставини.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.
Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.1997 року (т. 1, а.с. 8).
Відповідно до технічного паспорту (т. 1, а.с. 69-72), частка кожного з них в праві власності складає по Ѕ. Викладені обставини підтверджуються і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Квартира АДРЕСА_5 належить на праві власності по Ѕ частині ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1, а.с. 135-136).
Місце проживання відповідачів зареєстроване в зазначеній квартирі, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, №152401750 від 11.01.2019 (т. 1, а.с. 248-249).
З акту обстеження квартири АДРЕСА_1 , складеного 30.10.2018 року комісією ОЖК «Топаз», вбачається, що в квартирі позивача наявні численні пошкодження, викликані залиттям. Згідно заяви власника квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше сантехніком ОЖК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 20.10.2018 було проведено обстеження квартири АДРЕСА_2 і виявлені можливі причини протікання води в тамбурі, а також надані рекомендації по їх усуненню. Станом на 30.10.2018 протікання не усунено, про що свідчать мокрі плями на сходовій площадці в районі пожежних стояків на рівні міжетажного перекриття, а також в тамбурі квартир НОМЕР_1 , 128. Відсутнє освітлення в кімнаті №2, в результаті тривалого залиття порушена цілісність проводів в електричній коробці, розташованій в коридорі, а також на кухні в місці підключення освітлення. Обстеження було проведено 30.10.2018. Зроблено висновок, що протікання води в тамбурі квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 відбувається через несправність сантехнічних комунікацій в ванній кімнаті (труб, змішувача). Протікання води/рідин в жилих кімнатах відбувається в результаті перекидання тваринами (собаками, кішками) ємностей з водою і харчуванням, призначеним для них, а також в результаті їх можливого природнього випорожнення (про що свідчить колір плям – жовто-коричневий). Також в даному акті зафіксовані пошкодження, які маються в тамбурі, коридорі, кухні і трьох жилих кімнатах квартири АДРЕСА_6 вказаного вище будинку (т. 1, а.с. 10-12).
Відповідно до листа №9273/9-18 від 20.12.2018 за підписом заступника директора юридичного департаменту Харківської міської ради, собаки за адресою: АДРЕСА_7 , не зареєстровані в Єдиній електронній базі домашніх тварин у м. Харкові. Зі слів сусідів в квартирі знаходиться 5 собак, через двері лунає гавкіт, на сходовому майданчику присутній специфічний запах. В ході перевірки було встановлено, що собак доглядає ОСОБА_6 . Жінка мешкає в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово та доглядає за тваринами, які належать її племіннику ОСОБА_2 ОСОБА_6 було надано строк на усунення порушень правил утримання домашніх тварин, а саме усунути сморід, здійснювати регулярний вигул собак. 10.12.2018 було проведено повторну перевірку, у присутності власника квартири і тварин ОСОБА_2 . В ході перевірки встановлено, що порушення, виявлені першою перевіркою, не усунуті. З ОСОБА_2 була проведена бесіда про необхідність дотримання «Правил утримання тварин в м. Харкові» (т. 1, а.с. 101).
28.01.2019 року комісією ОЖК «Топаз» було складено акт обстеження квартири, а саме тамбура квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_1 і зафіксовано численні наслідки протікання води/рідин. Зазначено, що комісією встановлена причина залиття – це або несправність каналізації на кухні або каналізації в ванній кімнаті квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки сліди залиття чітко видні на сходовій площадці в районі пожежних труб на рівні міжетажного перекриття, а їх локалізація вказує на місце витоку води з боку квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити точну причину витоку води не вбачається можливим, оскільки власники квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 нікого не впускають (т. 1, а.с. 108).
28.04.2009 року було складено протокол за ч. 1 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_7 щодо неналежного утримання 3 собак та 5 котів в квартирі АДРЕСА_5 . Згідно вказаного протоколу ОСОБА_7 піддавалась адміністративним стягненням у 2005 році щодо антисанітарного стану у квартирі. З протоколу вбачається, що від ОСОБА_4 , яка мешкає в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 указаного будинку, надійшла скарга про те, що на стелі її квартири, яка знаходиться під квартирою ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з випорожненням тварин періодично з`являються жовті розводи з неприємним запахом, що погіршує санітарний стан будинку (т. 1, а.с. 109).
З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2017 комісією в складі голови будинку АДРЕСА_9 , члену правління і жильців вказаного будинку був складений акт за заявою ОСОБА_1 , який проживає в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про усунення причин залиття його квартири з квартири, розташованої поверхом вище, АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , яка проживає з синами і собаками. При огляді квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено, що вода заливає розподільну коробку електропроводки власника квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 (на стіні, прилеглій до санвузлу). Оскільки на вимогу ОСОБА_1 усунути протікання у себе в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_7 не реагує, ОСОБА_1 просив допомоги у комісії. Зазначено, що доступу до очагу залиття немає. Члени комісії намагались достукатися і додзвонитися до квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак двері ніхто не відчинив (т. 1, а.с. 114).
Згідно акту по обстеження квартири АДРЕСА_10 , складеного 26.03.2009 комісією домоуправління №35 по обслуговуванню будинків ЖСК за письмовим зверненням жильця квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неодноразового залиття його квартири жильцями квартири АДРЕСА_2 , яка розташована вище, - при обстеженні квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, виявлено: навколо електричної розподільної коробки видно сліди затікання води, шпалери поруділи, відклеїлись; на кухні на стелі біля люстри руді плями залиття, по довжині кухні на стелі і суміжній стіні кімнати на стелі по центру руді плями залиття. Верхнє світло в жилих кімнатах не працює. В результаті обстеження комісією виявлено, що залиття відбувається з квартири НОМЕР_2 . Обстежити квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 жилець не дозволила. ОСОБА_7 , з її слів, утримує 3 собак, часто миє підлогу, тим самим через щілини в підлозі вода і випорожнення тварин потрапляє у квартиру, що розташована нижче. ОСОБА_7 попереджена письмово про Правила проживання в житлових будинках і Правила утримання тварин. Зроблено висновок, що в результаті халатного ставлення жильців квартири АДРЕСА_11 і неодноразових залиттів, електричні дроти при ремонті коротшали (т. 1, а.с. 115).
Згідно листа №38 від 17.04.2009 за підписом начальника Д/У №35 ЖСК на заяву ОСОБА_4 , 10.04.2009 була здійснена спроба обстежити квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 , але основний квартиронаймач ОСОБА_7 в квартиру не пустила. Вдалось провести з нею бесіду про порушення санітарних норм проживання. Стоячи на порозі перед тамбуром було чутно запах випорожнення тварин (т. 1, а.с. 117).
З листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 26.03.2019 року №2.3/3780, на момент перевірки в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаного вище будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_8 утримують тварин – 4 собаки та 2 кішки. Стан квартири для утримання тварин незадовільний. Підлога пошкоджена до бетону, стіни пошкоджені до штукатурки. Запах біля квартири та в квартирі різкий, стійкий та неприємний, специфічний для тварин, які не вигулюються (в т.ч. запах екскрементів). Зі слів сусідки, мешканки квартири ІНФОРМАЦІЯ_4 , вигул тварин здійснюється нерегулярно, та лише однієї тварини (т. 1, а.с. 148-149).
Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зобов`язання про відшкодування шкоди – це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.
Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом – шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 76, частини 1 статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
В супереч вимог зазначених процесуальних норм відповідачі не надали суду належних та допустимих доказі відстуності вини у завданні шкоди позиввачу в результаті залиття належної останньому квартири. 
Розмір завданої шкоди позивачеві, яка виникла у зв`язку із залиттям його квартири, підтверджується Звітом про вартість об`єкту оцінки: величини збитку від пошкодження і зіпсування частини житлової квартири АДРЕСА_1 , від 30.10.2018, виконаного ПП «Агентство оцінки землі». Згідно вказаного Звіту величина збитку від пошкодження і зіпсування частини указаної квартири визначена в розмірі 7240 грн. (т. 1, а.с. 16-95).
В той час, як матеріали справи свідчать про те, що на підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні документи, а саме численні акти про обстеження квартири позивача, приміщень біля квартири відповідачів, до яких мали доступ члени комісії, оскільки відповідачі не давали дозволу на обстеження своєї квартири, а також інші документи, а саме: листи уповноважених органів, з яких вбачається, що відповідачі утримують свою квартиру в неналежному стані, з порушенням санітарних норм, що призвело до численних залиттів квартири позивача на протязі тривалого часу, а також звіт про величину збитку від пошкодження і зіпсування частини житлової квартири АДРЕСА_1 , від 30.10.2018, виконаного ПП «Агентство оцінки землі».
Тому колегія суддів не погоджується з висновоком суду про недоведеність позовних вимог та вважає, що наданими позивачем доказами підтверджується наявність шкоди завданої внаслідок залиття його квартири власниками квартири АДРЕСА_2 – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в розмірі 7240 грн. 
Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди , у частці відповідно до ступеня їхньої вини ( ст. 1190 ЦК України). 
За змістом ст. 543 ЦК України ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Таким чином, наявні підстави для покладення на відповідачів солідарної відповідальності за завдану шкоду внаслідок залиття квартири, як на власників квартири, з якої сталося залиття квартири позивача.
Колегія суддів також вважає обгрунованими вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь 5000 грн., витрачених на складання Звіту про оцінку вартості реального збитку. 
Так, згідно договору №А-05/11/18/08 на проведення оцінки майна від 05.11.2018, укладеного між ПП «Агентство оцінки майна та землі» (Виконавець) та ОСОБА_5 (адвокат) (Замовник), Виконавець зобов`язався провести незалежну оцінку величини збитку від пошкоджень і зіпсування частини житлової квартири АДРЕСА_1 . (т. 1, а.с. 96-97).
Відповідно до розділу 2 вказаного договору вартість робіт становить 5000 грн., ПДВ не передбачений; вартість робіт сплачується Замовником протягом 3 календарних днів з моменту укладення договору на проведення незалежної оцінки. За змістом п. 1.7 Договору право власності на результати робіт з цього довору переходить до замовника після підписання акту викоанаих робіт з незалежної оцінки та сплати вартості робіт за даним договором. 
Згідно акту виконаних робіт з оцінки від 28.12.2018, складеного між ПП «Агентство оцінки майна та землі» і ОСОБА_9 (адвокат), згідно договору №А-05/11/18/08 від 05.11.2018 Виконавцем проведено оцінку величини збитку від пошкоджень і зіпсування частини житлової квартири АДРЕСА_1 , в повному обсязі, про що складено 2 примірника звіту про оцінку, які передано Замовнику. Вартість робіт згідно договору становить 5000 грн., ПДВ не передбачений. Замовник претензій до Виконавця не має, тобто всі свої зобов`язання за договором Виконавцем виконано якісно і в строк.
Отже, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди його майну, та враховуючи те, що відповідачі у відповідності до положень статей 12, 81 ЦПК України не довели відсутності їх вини у заподіянні шкоди, колегія суддів доходить висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування маттеральної шкоди.
Щодо відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Як зазначалось вище, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Позивач довів задану йому шкоду, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, а відповідачі у відповідності до положень статей 12, 76-81 ЦПК України це не спростували і не довели відсутність своєї вини.
Згідно частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відповідно до пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно абзацу 2 частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оскільки затоплення квартири позивача призвело до заподіяння шкоди його майну в розмірі 7240 грн, виникнення необхідності проведення робіт по відновленню квартири, докладання додаткових зусиль для нормалізації свого життя, колегія суддів, з урахуванням характеру страждань, обсягу заподіяної шкоди, вимог розумності та справедливості вважає, що сума в 1000 грн. є достатньою грошовою компенсацією завданої позивачу моральної шкоди.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). 
Витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Оскільки позов ОСОБА_1   підлягає задоволенню з відповідачів на користь позивача підляють стягненню понесені ним судові витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру заявлених позовних вимог виходячи наступного. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 указаного Закону встановлено, що представництво – це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 30 указаного Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19.
Матеріали справи містять копію договору №11-1/1 про надання правової допомоги в цивільному провадженні від 01.11.2018, укладеного між адвокатом Твердохлібом О.М. (Адвокат) і Кожешкуртом В.М. (Клієнт), згідно якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає до виконання доручення про надання правової допомоги в обсязі і на умовах, передбачених цим договором, у якості його представника у цивільній справі за його позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (т. 1, а.с. 127).
Згідно пункту 4.1 указаного договору розмір гонорару, а також витрат, які виникли у зв`язку з виконанням даного договору узгоджується сторонами додатково та визначається у додатках №1 та №2 до даного договору, які є його невід`ємною частиною.
Згідно Додатку №1 від 01.11.2018 до договору №11-1/1 про надання правової допомоги від 01.11.2018 – Попереднього розрахунку послуг з надання правничої допомоги від 01.11.2018, розмір гонорару адвоката, що підлягає виплаті, за домовленістю сторін встановлюється у сумі 500 грн. за 1 годину роботи адвоката по виконанню доручення клієнта. Вказаний додаток містить запланований перелік надання послуг з правничої допомоги, згідно якого за попереднім розрахунком, зайнятість Адвоката у наданому Клієнтом дорученні про надання правничої допомоги становитиме 21 годину, та гонорар Адвоката складає 10500 грн. (т. 1, а.с. 128).
Згідно Додатку №2 від 01.11.2018 до договору №11-1/1 про надання правової допомоги від 01.11.2018, розмір гонорару за виконання вказаного Договору становить 10500 грн. Клієнт зобов`язується сплатити вказаний гонорар Адвокату на підставі Акта виконаних робіт. Адвокат зобов`язується по результатам виконання робіт, підписанню акта виконаних робіт та сплати гонорару надати клієнту відповідну квитанцію до прибуткового касового ордеру про отримання від клієнта зазначеного гонорару (т. 1, а.с. 129).
Згідно Акту №-11-1/1 виконаних робіт від 06.02.2019 року, Адвокатом за надання правничої допомоги Клієнту отримано гонорар на загальну суму 10500 грн., про що останньому видано квитанцію до прибуткового касового ордеру (т. 1, а.с. 130). Викладене підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №11-1/1 від 06.02.2018 (т. 1, а.с. 131).
Колегія суддів вважає розмір указаного гонорару співмірним, розумним і необхідним.
Оскільки позивачем доведена обґрунтованість заявлених вимог у розмірі 41,63% з відповідачів на його користь підлягають стягненню витрати, понесені ним на правничу допомогу у розмірі 4371,15 грн.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом було сплачено 768,40 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією №13 від 31.01.2019 року (т. 1, а.с. 1), а за подачу апеляційної скарги – 1152,60 грн., відповідно до квитанції №0.0.1900707617.1 від 11.11.2020 (т. 2, а.с. 99). З урахуванням часткового задоволення позову (41,63% у відсотковому виразі), понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом у цій справі та подачу апеляційної скарги підлягають компенсації відповідачами у розмірі 799,71 грн.
Отже, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення. З відповідачів на користь позивача належить стягнути грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири позивача у розмірі 12420 грн та моральної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. Витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 4371,15 грн. та судовий збір у розмірі 799,71 грн. підлягає стягненню з кожного з віповідачів в рівних частках. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Твердохліба Олександра Миколайовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року скасувати.
Ухвалити нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь  ОСОБА_1 13420 (тринадцять тисяч чотиреста двадцять) грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В задоволені решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4371 (чотирі тисячі триста сімдесят одна) гривню 15 коп. судових витрат на правову допомогу, по 2185 (дві тисячі сто вісімдесят п`ять) грн. 58 коп. з кожного та 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 71 коп. судового збору, по 399 (триста дев`яносто дев`ять) гривень 86 коп. з кожного.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 25 березня 2021 року. 

Головуючий                                                                   О.Ю.Тичкова
Судді                                                                          С.С. Кругова 
                                                                 О.В. Маміна