ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1534/21 Справа № 192/1180/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування збитків та матеріальної шкоди 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року,-
В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та матеріальної шкоди. На обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 09 лютого 2017 року постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було завдано механічні пошкодження. Відповідно до висновку експерта матеріальна шкода становить 138184 грн. 34 коп., а вартість експертизи становить 1300 грн. Відповідач застрахував свою цивільну відповідальність в ПАТ «Страхова група «ТАС», яка здійснила виплату у розмірі 46490 грн., франшиза 510 грн.
Відповідно до складеної калькуляції вартість ремонту автомобіля позивача, наданою станцією технічного обслуговування, становить 35200 грн. – робота, 137201 грн. – матеріали. Наразі відновлені ремонтні роботи виконані та повністю сплачені позивачем. Вартість послуг евакуатора склала 800 грн. 
Враховуючи те, що майно позивача було ушкоджено внаслідок ДТП і він зазнав з цього приводу неабияких душевних страждань, викликаних дискомфортом у вигляд неможливості тривалий час, біля трьох місяців використовувати свій автомобіль за його прямим призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, вирішенню питання щодо транспортування малолітніх дітей до школи, лікарні, підтримання їхніх звичних занять за інтересами, тому просив стягнути з відповідача матеріальне відшкодування збитків та матеріальну шкоду (а.с.1-3). 

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року в задоволені позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування збитків та матеріальної шкоди – відмовлено (а.с.94-96). 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.101-103). 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року, ОСОБА_3 , визнано винним у вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 43-45). Відповідно до вказаної постанови суддя апеляційної інстанції надавав оцінку тому, що при оформлені матеріалів по справі про адміністративне правопорушення було встановлено розбіжність в написанні прізвища, ім`я та по батькові особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності і прийшов до висновку, що винуватим в дорожній транспортній пригоді, що відбулась 25 червня 2016 року за участю автомобіля Форд Фієста номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В судовому засіданні в суді 1 інстанції на питання щодо належності відповідача, а саме ОСОБА_2 , позивач зазначив, що він вважає, що саме вказана особа повинна відшкодувати йому шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою.
Разом з тим, суд зазначив, що постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року, яка є обов`язковою для суду при розгляді вказаної справи, встановлено винуватість саме ОСОБА_3 , доказів того що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є однією і тією ж особою позивачем суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження вини в заподіянні позивачу шкоди саме ОСОБА_2 , а також того, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу на якому було заподіяно шкоду транспортному засобу позивача.
Надана довідка старшого інспектора поліції Шевченка В.А. № 37/22-2-1050 від 07 грудня 2016 року, що видана адвокату Ремез К.І., даних обставин не підтверджує і неможе собою замінити рішення суду про винуватість особи (а.с. 69).
Як вбачається зі звіту №26071601 про матеріальний збиток майна автомобіля Ford Fiesta державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження, вартість запчастин та ремонту складає 127228 грн. 99 коп. (а.с. 49-64).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 27 від 25 червня 2016 року, ОСОБА_4 сплачено 800 грн. за послуги евакуатора Солоне-Олександрівка (а.с. 66).
Згідно заказу-наряда №0000000463 від 28 вересня 2016 року, вартість виконаних робіт з ремонту транспортного засобу складає 137201 грн. 00 коп. (а.с. 67).
Разом з тим, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що механічні пошкодження які зазначені у звіті №26071601 про матеріальний збиток майна автомобіля Ford Fiesta державний номер НОМЕР_1 і які відремонтовані згідно заказу-наряда, були отримані транспортним засобом позивача під час саме дорожньо-транспортної пригоди 25 червня 2016 року. Матеріали справи взагалі не містять будь-яких відомостей, які сам механічні пошкодження отримав транспортний засіб позивача під час дорожньо-транспортної пригоди.
Окрім того, відповідно до повідомлення ПАТ «Страхова група «ТАС» №Г1400/2375, ОСОБА_1 , власнику автомобіля Ford Fiesta внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_2 сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 46490 грн., причому матеріальний збиток, який отримав позивач згідно його ж заяви складає 47000 грн. (а.с. 70).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено суду, що неправомірними діями відповідача під час керування джерела підвищеної небезпеки, йому було заподіяно шкоду, при цьому наданими суду доказами позивач не довів, що розмір матеріальної шкоди заподіяної йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 138184 грн. 34 коп., оскільки будь-яких доказів підтвердження того які саме пошкодження отримав автомобіль позивача суду не надано. 

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Згідно ст. 1166 ЦК України – майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Колегія суддів звертає увагу, що судом 1 інстанції роз`яснено позивачу щодо належності відповідача. 
Судом встановлено, що постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року, яка є обов`язковою для суду при розгляді вказаної справи, встановлено винуватість саме ОСОБА_3 , проте пред`являючи позов про відшкодування шкоди, позивач зазначив іншу особу, вина якої в ДТП, що мало місце 25 червня 2016 року не встановлена. 

Враховуючи викладене, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено суду, що неправомірними діями відповідача, саме ОСОБА_2 , під час керування джерела підвищеної небезпеки, йому було заподіяно шкоду.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.
Колегія суддів роз`яснює, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди до належного відповідача, вина якого встановлена постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — залишити без задоволення. 

Заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: