Ухвала    
 
26 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 523/6694/18
провадження № 61-2715 ск21
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати,
ВСТАНОВИВ :
У 2018 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (далі - ПАТ «Одеський припортовий завод») про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 284 961,28 грн та зобов`язання відповідача надати довідку № 5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка повинна відповідати вимогам пункту 20 Постанови № 637 Кабінету Міністрів України із зазначенням пільгового періоду роботи позивача з 19 червня 2002 року до 08 травня 2018 року.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «Одеський припортовий завод» надати ОСОБА_1 довідку № 5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка повинна відповідати вимогам пункту 20 Постанови № 637 Кабінету Міністрів України із зазначенням пільгового безперервного періоду роботи позивача з 19 червня 2002 року до 08 травня 2018 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року відмовлено                ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
У лютому 2021 року  ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення.
У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, Верховним Судом постановлено ухвалу від 12 лютого 2020 року про відмову у відкритті провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ці самі судові            рішення - рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада             2019 року.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенціївправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Як вбачається з матеріалів касаційного провадження,  ОСОБА_1 скористався передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі та є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого повторно подає касаційну скаргу на ті ж судові рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з оскаржуваними рішеннями та не є підставою для повторного розгляду касаційної скарги, оскільки не змінюють призначення імперативної норми процесуального права (пункт 3 частини другої статті 394 ЦПК України).
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати,за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси                         від 29 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара