УХВАЛА

24 лютого 2021 року 
Київ
справа №372/49/20
адміністративне провадження №К/9901/33203/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С. М., 
суддів:                     Бевзенка В.М., Шарапи В.М.,
перевіривши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 372/49/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії,
ВСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Обухівського районного суду Київської області, який в подальшому передав справу за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач) про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2020, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020, позов повернуто позивачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 24.11.2020 касаційну скаргу позивача повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
04.12.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, надіслана 30.11.2020, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 10.12.2020 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали шляхом надіслання касаційної скарги, викладеної державною (українською) мовою та надання документу про сплату судового збору або зазначення підстав звільнення від його сплати.
Ухвалою Верховного Суду від 11.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу повернуто оскільки скаржник не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ухвалою Верховного Суду від 26.01.21 заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 372/49/20 повернуто без розгляду на підставі частини другої статті 167 КАС України.
Ухвалою Верховного Суду від 09.02.2020 заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 372/49/20 повернуто без розгляду на підставі частини другої статті 167 КАС України.
16.02.2021 на адресу Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткових судових рішень у справі № 372/49/20, а саме: додаткове рішення яким забезпечити гарантії держави, передбачені частиною третьою статті 15 КАС України та частиною третьою Закону України «про судоустрій і статус суддів» на звернення з касаційною скаргою роісйською мовою та додаткове рішення про прийняття рішення про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав наявності правової проблеми в питанні застосування в судочинстві рідної мови, якою ти володієш, і процедури забезпечення гарантій держави на право звернення до суду рідною мовою або мовою якою ти володієш.
Щодо заяви скаржника про ухвалення додаткового рішення стосовно забезпечення гарантій держави, передбачених частиною третьою статті 15 КАС України та частиною третьою статті 12 Закону України «про судоустрій і статус суддів» на звернення з касаційною скаргою російською мовою суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.
Відповідно до частини першої статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.1999 (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Частиною третьою статті 15 КАС України передбачено, що суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Відповідно до частини четвертої статті 15 КАС України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
Отже, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.
Також Верховний Суд наголошує, що позиція касаційного суду з питання мови адміністративного судочинства відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в ухвалі 18.09.2019 у справі № 11-955зі19 (9901/98/19). Також, вказана правова позиція була викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 643/17201/18, від 03.09.2020 у справі № 826/6286/17, від 05.11.2020 у справі № 420/5247/19. Підстав для відступлення від цих правових висновків - немає.
З огляду на зазначене, процесуальні документи повинні бути викладені державною (українською) мовою.
Проте це не є звуженням прав скаржника, оскільки крім послуг перекладача, на законодавчому рівні закріплені серед іншого державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.
Так, зі змісту пункту 3 частини другої статті 13 Закону України від 02.06.2011    №  3460-VI «Про безоплатну правову допомогу» вбачається, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг як складення документів процесуального характеру.
Водночас Верховний суд наголошує, що в ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги позивача без руху від 10.12.2020, в ухвалі Верховного Суду від 11.01.2021 про повернення касаційної скарги та в ухвалі Верховного Суд від 09.02.2020 про повернення без розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі позивачу вже роз`яснювалось, що процесуальні документи, в тому числі і касаційна скарга, повинні бути викладені державною (українською) мовою.
Таким чином, підстави для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення стосовно забезпечення гарантії держави, передбачених частиною третьою статті 15 КАС України та частиною третьою статті 12 Закону України «про судоустрій і статус суддів» на звернення з касаційною скаргою російською мовою відсутні.
Стосовно ухвалення додаткового рішення про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав наявності правової проблеми в питанні застосування в судочинстві рідної мови, якою ти володієш, і процедури забезпечення гарантій держави на право звернення до суду рідною мовою або мовою якою ти володієш суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої   статті 347 КАС України   питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Частиною другою статті 347 КАС України передбачено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу.
Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що заява про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується у разі відкриття Верховним Судом касаційного провадження у справі.
Наведена правова позиція вже була викладена Верховним Судом, зокрема в ухвалах Верховного Суду від 19.10.2020 у справі №   640/8799/20 та від 12.01.2021 у справі №  160/10326/19.
Таким чином, підстави для задоволення заяви позивача про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відсутні.
Згідно частини четвертої   статті 252 КАС України   про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
За приписами частини першої статті 355 КАС України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими   статтею 34   та   главою 9   розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.
Частиною п`ятою статті 355 передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.
Керуючись статтями   139,   252,   256, 355 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткових судових рішень у справі № 372/49/20.
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:                                                                       С. М. Чиркін 

Судді:                                                                                           В.М. Бевзенко

                                                                                                    В.М. Шарапа