Справа № 347/2020/18 
Провадження № 22-з/4808/6/21 
Головуючий у 1 інстанції  
Суддя-доповідач Горейко 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої                Горейко М.Д.
суддів:                Фединяка В.Д., Максюти І.О.
секретаря                Єлісевич О.М.
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування заподіяної майнової шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Косівського районного суду, ухвалене у складі судді Крилюк М.І. 22 вересня 2020 року в м. Косів,
в с т а н о в и в:
10 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкоди в користуванні її земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 , стягнути з нього спричинену їй матеріальну шкоду в сумі 23 962 грн та судові витрати по справі. 
20 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування заподіяної майнової шкоди, в якому просив зобов`язати ОСОБА_3 повернути йому самовільно зайняту земельну ділянку розміром 28х4 м; зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою шляхом знесення самовільно спорудженого гаража; стягнути з неї 25 000 грн майнової шкоди та судові витрати по справі.
Рішенням Косівського районного суду від 22.09.2020 року позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні її земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 23 962 грн матеріальної шкоди та 705 грн сплаченого судового збору.
В зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування заподіяної майнової шкоди відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , задоволено.
Рішення Косівського районного суду від 22 вересня 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди відмовлено. В решті рішення Косівського районного суду від 22 вересня 2020 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 114,40 грн витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
04 лютого 2021 року від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яку заявник мотивувала тим, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вимушений був залучати фахівця у галузі права, у зв`язку з чим поніс витрати на правову допомогу в загальному розмірі 7 700 грн. В судових дебатах, які відбулися 28 січня 2021 року, нею було підтримано вимоги апеляційної скарги та заявлено про стягнення судових витрат, які ОСОБА_1 поніс у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді, а також заявлено, що докази, які підтверджують розмір та сплату витрат на правову допомогу, будуть подані нею протягом строку встановленого ЦПК України. У зв`язку з наведеним заявник просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені ним на отримання правової допомоги в суді апеляційної інстанції, в розмірі 7 700 грн.
08 лютого 2021 року ОСОБА_3 надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій просила відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з неї витрат, понесених на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, посилаючись на те, що згідно акту №28/01/21 прийому-передачі послуг з надання правової допомоги від 28 січня 2021 року до витрат, понесених в апеляційному суді, відноситься лише вартість одного судового засідання в розмірі 1 000 грн та вартість підготовки та подання заяви про ухвалення апеляційним судом додаткового рішення у справі в розмірі 1 000 грн. Тому розмір витрат, заявлений ОСОБА_1 , не є співмірним та не підлягає до задоволення. Крім того ОСОБА_3 зауважила, що на даний час перебуває у важких матеріально-побутових умовах; перебуває на 34-35 тижні вагітності, у зв`язку з чим не працює; має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому не має змоги сплатити такий розмір судових витрат.
Учасники справи в засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та день розгляду заяви повідомлені у встановленому законом порядку.
З урахуванням положення статті 270 ЦПК України суд ухвалив про розгляд заяви за відсутності учасників справи. 
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
За приписами пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з пунктами 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
В судових дебатах 28 січня 2021 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просила вирішити питання про стягнення судових витрат, які ОСОБА_1 поніс у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді, а також заявила, що докази, які підтверджують розмір та сплату витрат на правову допомогу, будуть подані нею протягом строку встановленого ЦПК України.
01 лютого 2021 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надіслала суду підтверджуючі документи: договір про надання правничої допомоги №08/10/20 від 08 жовтня 2020 року, акт №28/01/21 прийому-передачі послуг з надання правової допомоги від 28 січня 2021 року та копію квитанції до прибуткового касового ордера від 28 січня 2021 року.
Відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2 договору про надання правничої допомоги №08/10/20 від 08 жовтня 2020 року, укладеного між адвокатом Кулешір С.О. та ОСОБА_1 , адвокат на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, прийняла на себе доручення клієнта щодо надання йому правової (професійної правничої) допомоги, а клієнт на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зобов`язався сплатити адвокату гонорар за надану ним правову допомогу, а також у випадках, передбачених цим договором, компенсувати адвокату його витрати, зазначені у пункті 1.1 цього договору. Суть правової допомоги, зазначеної в пункті 1.1 цього договору, полягає в правовому захисті в усіх судових органах, правоохоронних органах та інших органах і організаціях усіх інстанцій. 
В пункті 3.5 договору сторонами погоджено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 1 000 грн за одну годину роботи адвоката та 1 000 грн за участь адвоката у одному судовому засіданні в суді першої чи апеляційної інстанції, якщо інше не буде встановлено сторонами в додатках до цього договору.
З акту №28/01/21 прийому-передачі послуг з надання правової допомоги від 28 січня 2021 року вбачається, що на підставі договору про надання правничої допомоги №08/10/20 від 08 жовтня 2020 року адвокат Кулешір С.О. 06 листопада 2020 року витратила 0,1 год. на підготовку та подання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та 0,6 год. на ознайомлення з матеріалами справи в суді; 08 та 10 листопада 2020 року витратила 1 год. на роботу з ЄДРСР та консультацію клієнта; 17 та 19 листопада 2020 року витратила 4 год. на підготовку та подання апеляційної скарги; 28 січня 2021 року витратила 1 год. на підготовку та подання заяви про ухвалення апеляційним судом додаткового рішення у справі. 
Таким чином, на надання правової допомоги адвокатом було витрачено 6,7 год. Вартість наданих юридичних послуг за період з 06 листопада 2020 року по 28 січня 2021 року становить 6 700 грн. 
Також адвокат взяла участь в одному судовому засіданні, яке відбулося 28 січня 2021 року, що згідно пункту 3.5 договору про надання правничої допомоги №08/10/20 від 08 жовтня 2020 року коштує 1 000 грн.
Отже, всього вартість наданих адвокатом послуг становить 7 700 грн.
Вказана сума сплачена адвокату Голинським Ю.Ф., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 28 січня 2021 року.
Разом з тим, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), критерію розумності їхньої вартості, а також враховуючи матеріальний стан ОСОБА_3 , яка перебуває на 34-35 тижні вагітності, що підтверджується довідкою №30 від 05 лютого 2021 року, виданою КНП «Кутська міська лікарня», у зв`язку з чим не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких виховує сама, про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей та акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати, понесені ним на отримання правової допомоги в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 000 грн. 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слід ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 000 грн судових витрат, понесених ним на отримання правової допомоги в суді апеляційної інстанції.
В решті вимог заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.
Керуючись статтями 270, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування заподіяної майнової шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Косівського районного суду від 22 вересня 2020 року, додаткове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , - 3 000 грн судових витрат, понесених ним на отримання правової допомоги в суді апеляційної інстанції.
В решті вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча                                                                М.Д. Горейко 
Судді:                                                                        В.Д. Фединяк
        І.О. Максюта