П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
12 лютого 2021 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 22-2690                                             Головуючий у 1-й інстанції: Ларіонова Н. М. 
Унікальний № 761/45948/18                                                             Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.
                    
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
у с т а н о в и в:
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 114 077 грн 56 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн (а.с.3-8).
Позовні вимоги були обґрунтовані таким. 01 травня 2018 року о 14-55 год. по вул. В. Гетьмана, напроти будинку № 38 в м. Києві, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «BMW», д. н. з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який після зіткнення в некерованому стані здійснив зіткнення з транспортним засобом «KIA», в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а також до отримання пасажирами транспортним засобом «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д. н. з. НОМЕР_2 легких тілесних ушкоджень. 
Згідно зі звітом № 40/05/18 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 22 травня 2018 року, проведеного ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д. н. з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, з врахуванням допусків в межах яких відбулась оцінка становить 114 077 грн 56 коп.
На час скоєння даної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1600745. У зв`язку з чим, 04 травня 2018 року власник пошкодженого автомобіля звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за страховий випадок, що мав місце 13 березня 2018 року. Проте суму страхового відшкодування позивачем не було отримано. Крім того, позивачу стало відомо, що ТДВ «СТ «Домінанта» змінила юридичну адресу. Враховуючи, що з вини відповідача було пошкоджено в ДТП транспортний засіб позивача, беручи до уваги той факт, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати шкоду, спричинену його винними діями, а ТДВ «СТ «Домінанта» не знаходиться за адресою свого місцезнаходження, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
 
          Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено в повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та покласти на відповідача  судові витрати (а.с.154-158).
У відзиві на апеляційну скаргу, поданому представником  відповідача, адвокатом Нагірняк Я. В., вказано, що, по-перше, вина відповідача у заподіянні шкоди майну позивача не доведена; по-друге, відповідати у даних правовідносинах повинен страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до завершення процедури ліквідації страхової компанії.
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.
При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.
01 травня 2018 року о 14-55 год. по вул. В. Гетьмана, напроти будинку № 38 в м. Києві, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д. н. з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який після зіткнення в некерованому стані здійснив зіткнення з транспортним засобом «КІА», в результаті чого транспортні засобі отримали механічні пошкодження, а також до отримання пасажирами транспортним засобом «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д. н. з. НОМЕР_3 легких тілесних ушкоджень.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КУпАП (справа № 760/19336/18).
Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, скасовано та закрито провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
У результаті вищевказаної ДТП автомобіль «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 на праві власності, отримав механічні пошкодження.
На час скоєння даної ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW», д. н. з. НОМЕР_4 була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта», ліміт відповідальності - 100 000 грн, франшиза - нуль, що підтверджується полісом АМ/1600745 від 14 вересня 2017 року.
04 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за страховий випадок, що мав місце 01 травня 2018 року.
Згідно з відомостями звіту № 40/05/18 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 22 травня 2018 року, проведеного ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д. н. з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП, з врахуванням допусків, в межах яких відбулась оцінка становить 114 077 грн 56 грн.
Як убачається з матеріалів справи, розпорядженням № 866 від 07 червня 2018 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, ліцензії ТОВ «СТ «Домінанта» на провадження страхової діяльності анульовано.
За встановлених обставин відмовляючи в задоволенні позову  ОСОБА_1   районний суд виходив із того, що провадження у справі № 760/19336/18 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, що підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року. Отже апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 не є винним у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу у ДТП, яке мало місце 10 травня 2018 року. Звернувшись із заявою про отримання страхового відшкодування до ТДВ «СТ «Домінанта», позивач здійснив відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з можливих способів захисту свого порушеного права. Районним судом не встановлено випадків, за існування яких у ТДВ «СТ «Домінанта» (МТСБУ) не виникає обов`язку із виплати страхового відшкодування позивачу. Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», яка після події дорожньо-транспортної пригоди позбавлена права на здійснення страхової діяльності, а також втратила членство в МТСБУ. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, а вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними, то суд вважав відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд  виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
 
У даному випадку з наявної у матеріалах справи копії постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року у справі з унікальним № 760/19334/18 убачається, що провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.13).
Також у матеріалах справи наявна копія постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року у справі з унікальним № 760/19336/18, відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУаАП, щодо  ОСОБА_6  закрито у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення, скасовано і закрито провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.14-17).
Натомість районний суд не звернув уваги на відмінність унікальних номерів в постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року, унікальний номер якої № 760/19334/18,  та в постанові Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року з унікальним № 760/19336/18 (а.с. 12, 14) у зв`язку із чим помилково вважав постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року прийнятою відносно ОСОБА_2 .
Отже з наявних у матеріалах справи доказів убачається, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року у справі з унікальним № 760/19334/18 провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП  (а.с.13).
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не було закрите за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, отже постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року у справі з унікальним № 760/19334/18 не було встановлено відсутність вини відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, як наслідок у пошкодженні майна позивача. 
Зі змісту вказаної постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року у справі з унікальним № 760/19334/18 убачається таке.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 176971 від 13.07.2018  ОСОБА_2 01 травня 2018 року о 14 год. 55 хв. на вул. В. Гетьмана, 38 в м. Києві, керуючи автомобілем "BMW 535і", в порушення вимог п. п. 2.3. (б), 13.1. ПДР України не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Chevrolet", який після зіткнення у некерованому стані здійснив зіткнення з автомобілем "Audi", котрий, в свою чергу, здійснив зіткнення з автомобілем "KIA", що призвело, зокрема, до механічних пошкоджень автмобілів з завданням матеріальних збитків.
ОСОБА_2 з`явився у судове засідання, в якому підтвердив обставини ДТП та визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.12, абз. 3).
Крім того, з копії постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року у справі з унікальним № 760/19336/18 убачається, що при розгляді вказаної справи ОСОБА_2 також надавались пояснення про те, що він помітив, що під час руху автомобілі попереду нього різко зупиняються у зв`язку із чим він не встиг застосувати екстрене гальмування та допустив зіткнення з автомобілем «CHEVROLET EVANDA LF 69Z» (абз. 5 а.с.16).
       За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема,  письмовими, речовими і електронними доказами.
          Ураховуючи вищевикладені обставини, районний суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності підтвердження вини ОСОБА_2 у порушенні правил ПДР та, як наслідок, у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди і заподіянні збитків позивачу.
 
          Разом з тим, районним судом було вірно встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW», д. н. з. НОМЕР_4  була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією страхового полісу № АМ/1600745 від 14 вересня 2017 року, згідно з яким ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 100 000 грн (а.с.36).
 
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц  викладені наступні правові висновки щодо застосування норм матеріального права у сфері відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність у порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
 
          Згідно з відомостями звіту № 40/05/18 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження складала 114 077 грн 56 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 136 012 грн 76 коп., а вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ становить 70 479 грн 70 коп. (а.с.37).
          Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
          Згідно з п. 1.4 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. 
          Отже, ураховуючи вищевикладене, розмір страхового відшкодування  збитку спричиненого ДТП, яка мала місце 01 травня 2018 року з вини  ОСОБА_2 (у межах ліміту відповідальності страховика 100 000 грн), становить 70 479 грн 70 коп. (вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу; а.с.37) та підлягає виплаті страховиком - ТДВ «СТ «Домінанта», а тому підстави для покладання на ОСОБА_2 обов`язку відшкодування шкоди у межах суми страхового відшкодування відсутні.
Разом з тим, відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
          Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 43 597 грн 86 коп. (114 077,56 - 70 479,70).
 
          Як зазначено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з роз`ясненнями пунктів 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру спричиненої моральної шкоди  охоплюється велике коло факторів та явищ, які призводять до душевних страждань та негативних наслідків морального характеру таких як, у даній конкретній справі, позбавлення можливості користуватись автомобілем, переживання щодо якісного виконання робочих обов`язків, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.
Звертаючись із даним позовом до суду, позивач мотивував спричинену йому моральну шкоду тим, що внаслідок ДТП він зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням автомобіля та неможливості тривалого часу користуватись автомобілем за його призначенням та порушення його життєвих зв`язків. У зв`язку із ДТП його автомобіль значний час знаходився в стані непридатному для користування, був порушений його нормальний життєвий ритм, через позбавлення можливості використовувати автомобіль для задоволення власних потреб у побуті.
З огляду на вищенаведене, а також враховуючи принцип розумності та справедливості колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті на користь ОСОБА_1 грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.
 
За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
 
За правилом ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.  
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 214 грн 94 коп. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору ( (43597,86 + 5000 = 48 597,86) х (1240,77 (124077,56 х 1%) + 1861,15 (1240,77 х 150%) = 3 101,92) : 124 077,56 (114 077,56 + 10 000) = 1 214,94).
          
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.
 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податківНОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) 43 597 (сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто сім) грн 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 (п`ять тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди та 1 214 (одну тисячу двісті чотирнадцять) грн 94 коп. на відшкодування судових витрат, а всього: 49 812 (сорок дев`ять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 80 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.  

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                  Д. Р. Гаращенко
 
Т. О. Невідома