П О С Т А Н О В А
                                 І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

 01 березня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
  Справа № 753/1280/21
  Провадження: № 33/824/1367/2021
                                       
Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т.О., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на постанову Дарницького районного суду м. Києві від 29 січня 2021 року, винесену під головуванням судді Скуби А.В., 
щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124, КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
в с т а н о в и л а :
 
Постановою Дарницького районного суду м. Києві від 29 січня 2021 року об`єднано матеріали про адміністративне правопорушення у справі № 753/1282/21 з матеріалами про адміністративне правопорушення у справі № 753/1280/21 в одне провадження і присвоєно справі єдиний унікальний номер № 753/1280/21.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КупАП, та із застосуванням ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн на користь держави.
Не погодившись із  таким судовим рішенням, 07 лютого 2021 року ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києві від 29 січня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КуПАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилався на те, що на час дорожньо-транспортної пригоди він не здійснював керування автомобілем. В дійсності 21.12.2020 року приблизно о 13 годині, він, попередньо домовившись зі своєюцивільною дружиною зустрітися біля автомобіля, залишив транспортний засіб на автомийці «SONAX», що знаходиться по вул. Здолбунівській в м. Києві, та пішов посвоїм справам. Маючи намір в цей день передати кермо дружині, він вжив невелику кількістьслабоалкогольного напою (пиво).Коли він повернувся, то йогоавтомобіль вже був запаркований працівником автомийки на паркувальному майданчику біля паркану. При цьому,  паркувальник залишив автомобіль на передачі, що він, ОСОБА_1 , відразу не помітив.Очікуючи дружину, він завів автомобіль, щоб його «прогріти», після чого автомобіль самовільно покотився та зіткнувся з парканом, внаслідок чого зазнав механічних пошкоджень. Зазначене підтверджується матеріалами справи, окрім того, він, ОСОБА_1 , особисто викликав працівників поліції, адже на момент ДТП не здійснював керування автомобілем.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як убачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 , суд посилався на дані, відображені у протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №107667 та серії ДПР18 № 107668 від 21 грудня 2021 року, схему місця ДТП, письмові пояснення правопорушника та результати приладу «Драгер» з показником 0,51 проміле.
 З таким висновком  погоджується й  суд апеляційної інстанції.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 21 грудня 2021 року о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Форд» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Здолбунівській в м. Києві, не був уважним, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду (паркан), що спричинило пошкодження його транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.3.б ПДР України, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Окрім того, 21 грудня 2020 року о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Форд» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Здолбунівській в м. Києві у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9(А) ПДР України, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер`у присутності двох свідків,.
Як убачається із письмових пояснень правопорушника, 21 грудня 2021 року після мийки авто, яке було припарковано на майданчику авто мийки, він, ОСОБА_1 , сів за кермо автомобіля, і, не помітивши, що автомобіль був поставлений на першу передачу, запустив двигун та відпустив зчеплення, після чого авто здійснило наїзд на паркан.
Зазначені обставини ОСОБА_1 також навів і у поданій ним апеляційній скарзі, а в подальшому підтвердив в ході апеляційного перегляду справи.
 Факт перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечується.
Доводи апеляційної скарги про те, що він, ОСОБА_1 , на час дорожньо-транспортної пригоди не керував транспортним засобом не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів. 
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (ПДР України) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати  на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не  відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Відповідно до вимог пункту 2.9 (А) ПДР  України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, вважаютьсязакінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.
В постанові від 20.02.19 року у справі № 404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто,з метою керування.
Отже, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
При  цьому, слід зазначити, що  будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського  суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).
Наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки останній вчинив відповідні дії для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця. 
Суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно розглянув справу, а тому дійшов правильного висновку  про накладення на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Доводи  апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови Дарницького районного суду м. Києві від 29 січня 2021 року.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 Постанову Дарницького районного суду м. Києві від 29 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            Т.О. Невідома