УХВАЛА

15 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  909/319/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду                           Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 і рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.09.2020, у  справі
за позовом Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України
до 1) Державного реєстратора Узинської сільської ради Івано-Франківської області Ногіна Володимира Володимировича, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестайм",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Івано-Франківської обласної організації Товариства сприяння обороні України,
про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнання незаконним та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України на постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 (повний текст складено 24.12.2020) і рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.09.2020 у справі №  909/319/20, подана 13.01.2021 до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Проте касаційна скарга хоч і містить посилання на постанову Верховного Суду, але оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить чіткого визначення, який висновок та щодо застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, не враховано судами попередніх інстанцій при винесені оскаржуваних рішень.

У касаційній скарзі Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України викладено обставини справи №  909/319/20, обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень. Водночас передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав) у касаційній скарзі скаржником не зазначено та не наведено її (їх) обґрунтування.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Отже, Івано-Франківському міському спортивно-технічному клубу Товариства сприяння обороні України для усунення недоліків касаційної скарги необхідно зазначити передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги.

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна  скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Керуючись статтями 234, 290, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України на постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 і рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.09.2020 у справі №  909/319/20 залишити без руху до 12.03.2021, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не  підлягає.

Суддя                                                                                                          Н. О. Багай