Дата документу 06.01.2021 Справа № 335/9844/19

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/9844/19	Головуючий у 1-й інстанції Воробйов А.В. Повний текст рішення складено 12.10.2020 року.	
Пр. № 22-ц/807/157/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С. 
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 в особі представника – адвоката Рудюк Вікторії Олександрівни до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_3 в особі представника – адвоката Рудюк В.О. звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-5), який в подальшому уточнила (а.с. 53-54) та в якому просила збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 3500,00 грн. щомісяця, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2013 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 було стягнуто аліменти у твердій грошовій в сумі 486,00 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 28.10.2013 року до повноліття дитини.
Після винесення рішення суду збільшилися витрати на дитину у зв`язку з збільшенням цін на лікування, харчування та одяг. З 2019 року було збільшено розмір мінімальної заробітної плати, збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також збільшився рівень інфляції, а присуджені аліменти на утримання дитини в розмірі 468,00 грн. не забезпечують утримання дитини. Рівень присуджених аліментів є надто низьким та не відповідає розміру аліментів визначеного законом.
Крім того, з часу постановлення рішення про стягнення аліментів матеріальний стан позивачки змінився, вона працює, але отримує незначний дохід, її неповноліття донька потребує додаткових затрат, допомогу на утримання здійснює бабуся дитини, а відповідач є працездатною особою, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, розмір аліментів, що був стягнутий з відповідача є незначним на даний час.
Дитина постійно проживає з матір`ю, всі витрати на дитину несе матір, які складаються з витрат на годування -1500,00 грн. щомісячно, витрати на житло – 1375,00 грн. щомісяця (мати дитини сплачує 2875,00 грн. на комунальні послуги, проживають в квартирі вдвох з дитиною), одяг – 500,00 грн. щомісяця, витрати на школу -900,00 грн. щомісяця (фонд класу - 100,00 грн., 40,00 грн. за добу за подовжену групу, не враховуючи витрати на канцелярські товари), сплата театрального мистецтва – 550,00 грн. щомісяця, сплата художнього мистецтва – 400,00 грн. щомісяця, витрати на гігієну -300,00 грн. щомісяця, відпочинок – 5000,00 грн. щороку та в середньому з урахуванням періодичного лікування дитини складають приблизно -7000,00 грн. щомісяця.
В зв`язку із збільшенням вікових потреб дитини, витрати, які несе мати на її утримання значно перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв`язку з чим матеріальне становище позивача погіршується, а тому розмір стягуваних аліментів з відповідача слід збільшити.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Воробйова А.В. (а.с. 30).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 33) відкрито спрощене позовне провадження у цій справі з повідомленням учасників справи.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року (а.с. 92-94) позовні вимоги ОСОБА_3 у цій справі задоволено.
Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2013 року по справі №335/11254/13-ц, на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн., які стягувати щомісячно з подальшою індексацією доходу, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн.
Відкликано виконавчий лист по справі №335/11254/13-ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2020 року (а.с. 148-150) заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Жданова М.О. про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у цій справі залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині (фактично лише в частині визначеного розміру збільшених аліментів за рішенням суду у цій справі), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 152-163) просив рішення суду першої інстанції змінити, визначивши збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2013 року по справі №335/11254/13-ц, у вигляді 1500,00 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 166).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 28 жовтня 2020 року (а.с. 167), справу призначено до апеляційного розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 172).
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_5 подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 173-189).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом працює фактично 18 суддів).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що позивач ОСОБА_3 із вищезазначеним заочним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.
Відповідач ОСОБА_1 фактично оскаржує заочне рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині визначеного розміру збільшених аліментів за рішенням суду у цій справі.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині визначеного розміру збільшених аліментів за рішенням суду у цій справі.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц). 
В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення (п.2).
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).
Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, правильно керувався ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 268, 274, 280-284 ЦПК України та правильно виходив із того, що позивач ОСОБА_3 , як мати, з якою мешкає неповнолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку вже стягуються з відповідача ОСОБА_1 , як батька, який мешкає окремо від дитини, аліменти у розмірі 486,00 грн. щомісяця, визначені рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2013 року у справі №335/11254/13-ц, має право на стягнення з відповідача  ОСОБА_1  збільшеного розміру аліментів за рішенням суду у цій справі.
Проте, суд першої інстанції у цій справі допустився помилки у визначенні розміру збільшених аліментів за рішенням суду у цій справі.
Так, апеляційним судом встановлено, що визначений судом першої інстанції з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , якій станом на час ухваленні рішення у цій справі (02.03.2020 року) виповнилось повних 9 (дев`ять) років у розмірі 3500,00 грн. щомісячно перевищує, навіть, прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років, встановлений ст. 7 Закону України про «Державний бюджет України на 2020 рік», а саме 2218,00 грн., лише половину з якого (2218,00 грн./2 = 1109,00 грн.) має забезпечити дитині щомісяця кожний із батьків силу вимог ст. ст. 141, 150, 180 СК України в обов`язковому порядку. 
Тому, само по собі збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини та мінімальної заробітної плати в Україні не може суттєво впливати на розмір збільшених аліментів у цій справі.
Для визначення розміру збільшених аліментів у цій справі суттєве значення має саме зміна (погіршення) матеріального стану чи здоров`я одержувача аліментів, дитини (збільшення цін та витрат на лікування, харчування та одяг тощо).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_3 саме розміру збільшених аліментів 3500,00 грн., передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Оскільки, відповідач цей розмір збільшених аліментів у цій справі не визнав. 
А позивач ОСОБА_3 та її представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі в частині розміру збільшених аліментів саме у сумі 3500,00 грн.
Доводи позивача та висновки суду першої інстанції у цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Так, розмір витрат позивача на дитину у вигляді аліментів щомісяця лише частково обґрунтовується належними письмовими доказами у цій справі.
Обов`язковими та зрозумілими є витрати позивача за рахунок щомісячних аліментів відповідача на дитину у вигляді годування дитини, придбання одягу, засобів гігієни, шкільної канцелярії для цієї дитини, лікування дитини за відсутності хронічних захворювань дитини, необхідний відпочинок.
Разом із тим, необов`язковими є внески позивача до благодійних фондів школи, де навчається дитина, годування дитини школою. Належні допустимі (письмові) докази позивачем годування дитини школою суду першої інстанції у цій справі надані не були.
Витрати на комунальні послуги (утримання будинку, опалення, водопостачання) згідно із наданими позивачем суду у цій справі рахунками нараховуються відповідно до розміру площі квартири та показів лічильника і не залежать від кількості зареєстрованих осіб, та зокрема реєстрації неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі за адресою:  АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в останній лише з 19.02.2019 року (довідка а.с. 11).
Також на припущеннях ґрунтуються доводи позивача, яка працює та отримує дохід у вигляді мінімальної заробітної плати (довідка а.с. 24) у цій справі про те, що:
- відповідач ОСОБА_1 за своїм майновим станом (доводи позивача про наявність у відповідача на праві власності земельної ділянки 5322285000:00:002:0503, спростовуються інформацією Державного земельного кадастру (а.с. 158-159), згідно із якою з 22.02.2018 року право власності на цю земельну ділянку зареєстровано за гр. ОСОБА_7 ; крім того, у матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, що відповідач має щомісячний постійний дохід, автомобіль) 
- та станом здоров`я (відповідача), яке після рішення суду 2013 року про стягнення аліментів (а.с.12) погіршилось та потребує періодичного лікування (операційних втручань), витрат на останнє (виписний епікриз відносно відповідача ОСОБА_8 за період лікування з 07.11.2018 по 29.11.2018 року, діагноз: «сахарный діабет, тип 2, диабетическая ангиопатия нижних конечностей, окклюзия бедренно - подколенного сегмента справа; хроническая ишемия правой нижней конечности – 3 степени, флегмона правой стопы» а.с. 121, 162-163),
може надавати позивачеві, як матері на утримання неповнолітньої дитини, у вигляді аліментів у розмірі 3500,00 грн. 
Частина зазначених позивачем у цій справі витрат за своїм змістом взагалі є додатковими витратами на дитину (розвиток здібностей дитини: сплата театрального мистецтва – 550,00 грн. щомісяця, сплата художнього мистецтва – 400,00 грн. щомісяця) та питання про них може бути вирішено позивачем у подальшому у разі заявлення нею позовних вимог про них окремо від цієї справи в порядку ст. 185 CК України.
Оскільки у цій справі позивач позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину не заявляла, останні не були предметом розгляду суду першої інстанції у цій справі та не можуть бути предметом перегляду у цій справі апеляційним судом в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України. 
Разом із тим, судом у цій справі було правильно встановлено, що відповідач інших дітей не має (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані).
В силу вимог ст. 181 ч. 3 абз. 2 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Позивач, як одержувач аліментів, у цій справі у своєму позові не просила змінювати спосіб стягнення аліментів з відповідача, наполягала на аліментах у твердій грошовій сумі, просила лише змінити (збільшити) розмір останніх, якій змінюється з дати набрання рішенням суду законної сили у цій справі.
Хоча враховуючи наявність у відповідача лише однієї неповнолітньої дитини, то позивач у цій справі могла просити стягнути аліменти з відповідача у розмірі ј частки від доходу батька.
Якщо батько офіційно не працює, то ця частка могла розрахуватись при виконанні рішення із середньої заробітної плати працівника даної місцевості (м. Запоріжжя), яка постійно змінюється (збільшується, зменшується).
Так, наприклад, середня заробітна плата працівника м. Запоріжжя у березні 2020 року (І квартал станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції) становила 11111,53 грн. (загальновідома інформація ст. 82 ч. 3 ЦПК України), 1/4 від 11111,53 грн. = 2777,88 грн., якщо округлити 2800,00 грн. 
Проте, з урахуванням погіршення стану здоров`я відповідача після 2013 року, яке потребує коштів на ліки та лікування (оперативні втручання) тощо, якій офіційно не працює, але є працездатним, інших дітей не має (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні), при вищевикладених встановлених апеляційним судом у цій справі обставинах, достатнім та обґрунтованим є збільшений розмір аліментів з відповідача на користь позивача у цій справі 2000,00 грн., якій майже в 4 (чотири) рази перевищує розмір аліментів, що був раніше визначений судом за рішенням суду 2013 року (486,00 грн.), та якій раніше задовольняв позивача у цій справі тривалий період, оскільки остання звернулась до суду у цій справі про збільшення останнього лише у вересні 2019 року, позивач не позбавлена права ще окремо від цієї справи вирішувати питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на розвиток здібностей дитини тощо, та який відповідає інтересам дитини, забезпечує її розвиток та не порушує прав відповідача, як батька. 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Доказами, передбаченими ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі, які можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного перегляду, в межах доводів апеляційної скарги відповідача, є надані сторонами у цій справі апеляційному суду до апеляційної скарги відповідача та відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача докази, датовані датою до ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі, тобто до 02.03.2020 року, а саме:
-виписний епікриз відносно відповідача ОСОБА_8 за період лікування з 07.11.2018 по 29.11.2018 року, діагноз: «сахарный діабет, тип 2, диабетическая ангиопатия нижних конечностей, окклюзия бедренно-подколенного сегмента справа; хроническая ишемия правой нижней конечности – 3 степени, флегмона правой стопы»; 
-інформація Державного земельного кадастру з датою реєстрації права власності 22.02.2018 року на земельну ділянку за гр. ОСОБА_7 (а.с. 158-159),
-рахунки на сплату комунальних послуг по квартирі, де мешкає позивач із дитиною за грудень 2019 року, січень – лютий 2020 року (а.с. 183-184), 
-інформація Вознесенівського відділення поліції відносно боржника ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 за травень 2016 року (а.с. 185).
Не можуть бути доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі надані сторонами апеляційному суду до апеляційної скарги відповідача та відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача докази, датовані після дати ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі, тобто після 02.03.2020 року, а саме:
-виписка із амбулаторної карти ОСОБА_1 за період з 29.06.2020 року по 17.07.2020 року (а.с. 160-161),
-довідка зав. відділення кістково-гнійної інфекції з ліжками гнійної хірургії КНП «Міська лікарні 9» ЗМР про стан здоров`я  ОСОБА_1  від – 23.12.2020 року розтин, дренування правої стопи, флегмона та інш. від 31.12.2020 року (а.с. 191-192);
-медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із записами лікарів від 10.11.2020 року (а.с. 176), 
-товарний чек від 05.10.2020 року на суму 3150,00 грн. (а.с. 177); 
-квитанції про сплату позивачем коштів на суму 300,00 грн. від 31.03.2020 року (а.с.178), від 02.06.2020 року на суму 450,00 грн. (а.с. 178), від 04.04.2020 року на суму 450,00 грн. (а.с. 179), від 18.06.2020 року на суму 750,00 грн. (а.с. 179);
- довідка відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця навчання від 06.11.2020 року (а.с. 180-181);
-довідка про доходи позивача за період з травня 2020 року по жовтень 2020 року (а.с.182).
-рахунки за комунальні послуги по квартирі, де мешкає позивач із дитиною за травень 2020 року (а.с. 183).
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, змінити, зменшивши розмір збільшених аліментів з відповідача на користь позивача за рішенням суду у цій справі з «3500,00 грн.» до «2000,00 грн.».
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам цієї справи, що вони не позбавлені права у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів на дитину з урахуванням зміни обставин, які були підставою для визначення останнього у цій справі, а також питання зміни способу стягнення аліментів чи стягнення додаткових витрат – за позовом одержувача аліментів.
Керуючись ст. ст. 7, 12, 141, 367-369, 371-372, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, змінити, зменшивши розмір збільшених аліментів з відповідача на користь позивача за рішенням суду у цій справі з «3500,00 грн.» до «2000,00 грн.».
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 06.01.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.