Справа № 455/895/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Пошивак Ю.П. 
Провадження № 22-ц/811/3106/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,
секретаря: Симець В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -
в с т а н о в и в:
В липні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №60984546 з примусового виконання виконавчого листа Старосамбірського районного суду Львівської області №455/629/17 від 20.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 6200.00 євро - основна сума боргу, 412.77 євро - проценти за користування коштами, 69.81 євро - три відсотки річних, всього 6682 євро 58 центів та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1953 гривні 32 копійки.
Станом на 23.07.2020 року рішення суду боржником не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на нього вищезгаданим виконавчим документом та ухилення від виконання вказаного рішення суду є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.
Просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по виконавчому документу, що перебуває на виконанні в приватного виконавця Пиць А.А.
Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , задоволено.
Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом, виданим на підставі рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.11.2019 року у цивільній справі №455/629/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Вказану ухвалу суду оскаржив  ОСОБА_1 .
Вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що він не брав участь у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення боргу, оскільки не був повідомлений про розгляд справи. Про рішення, яким з нього стягнуто борг дізнався з реєстру судових рішень, та після цього звернувся з апеляційною скаргою на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.11.2019 року. 
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання відмовити.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Від ОСОБА_1 та адвоката Галишина А.В. поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката Галишина А.В.
Згідно з ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Колегія суддів визнала неповажною причину неявки у дане судове засідання  ОСОБА_1 та його адвоката Галишина А.В. і на підставі ст. ст. 371 - 372 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю осіб, які не з`явились.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності у  ОСОБА_1 невиконаного зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, ухилення останнього від його виконання.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно з частинами 2, 3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.
У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) Європейський суд з прав людини застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон в зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто, лише в зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.
Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Таким чином, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, може бути застосоване судом за ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, а не за наявність такої заборгованості.
За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 6200,00 євро - основна сума боргу, 412,77 євро – проценти за користування коштами, 69.81 євро – три відсотки річних, всього 6682 (шість тисяч шістсот вісімдесят два) євро 58 центів та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1953 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 32 копійки.
На виконання вказаного рішення суду, Старосамбірським районним судом Львівської області 20.12.2019 року видано виконавчий лист (а.с.7).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 15.01.2020 року відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа (а.с.9). Копію постанови про відкриття боржником отримано 21.01.2020 року (а.с.72).
15 січня 2020 року приватним державним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. винесено постанову про арешт майна боржника (а.с.11), а також 15.01.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.11), та скеровано вимогу в 10 діючих банківських установ повідомити про відкриті рахунки боржника, вказати номери таких рахунків та залишок коштів на них.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення (а.с.14).
Із відповідей Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими ти цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, ОСОБА_1 не отримує доходів та про осіб, які отримують пенсії, ОСОБА_1 не отримує пенсії.
20 січня 2020 року приватним виконавцем скеровано запит у Відділ адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, Регіональний сервісний центр МВС України у Львівській області, Начальнику Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, Головне управління Держпраці у Львівській області, Львівську митницю ДФС у Львівській області, Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Головне управління статистики у Львівській області.
Згідно відповідей вказаних вище реєструючих органів, майно у боржника відсутнє.
28 травня 2020 року приватним виконавцем скеровано запит в Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області з метою з`ясування чи видавався боржнику закордонний паспорт для перетину державного кордону України, реквізити паспорта та строк його дії.
Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 21.01.2008, органом - 4637 та серії РН 686086, виданий 30.08.2017, органом - 4611.
01 червня 2020 року приватним виконавцем скеровано на адресу боржника вимогу з`явитися 15.06.2020 року та надати пояснення щодо невиконання рішення суду. Боржник не з`явився, про причини неявки не повідомив.
01 червня 2020 року приватним виконавцем скеровано вимогу в Тершівську сільську раду з метою надати інформацію щодо місця проживання боржника (із зазначенням вулиці та номеру будинку) та надання копії правовстановлюючих та технічних документів на будинок в якому зареєстрований боржник.
Згідно відповіді Тершівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 .
17 червня 2020 року приватним виконавцем повторно скеровано на адресу боржника вимогу з`явитися 02.07.2020 року та надати пояснення щодо невиконання рішення суду. Боржник не з`явився, про причини неявки не повідомив.
06 липня 2020 року приватним виконавцем повторно скеровано на адресу боржника вимогу подати декларацію про доходи та майно боржника; Надати достовірні відомості про майно (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право. Повідомити про майно, яким володіє боржник спільно з іншими особами, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про майно, належне боржнику від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; Повідомити чи наявні відкриті банківські рахунки в національній та іноземній валютах. В разі наявності таких рахунків, вказати: номери рахунків та залишок коштів на рахунках боржника (окремо по кожному рахунку); повідомити про операції по рахункам боржника за період з 15.01.2020 р. по 06.07.2020 р.; Надати інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; Надати достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення з наданням копій підтверджуючих документів та з`явитися 23.07.2020 року та надати пояснення щодо невиконання рішення суду. Боржник не з`явився, про причини неявки не повідомив.
22 липня 2020 року приватним виконавцем здійснено запит до Державної прикордонної служби України з метою з`ясування факту перетинання ОСОБА_1 державного кордону України, встановивши при цьому період перебування боржника поза межами України з 14.01.2020 року по 21.07.2020 року.
Згідно відповіді Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 здійснював перетин державного кордону України, а саме: 11.02.2020 року - виїзд; 10.05.2020 року - в`їзд; 30.05.2020 року - виїзд; 05.07.2020 року - в`їзд (а.с.35).
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вважав, що приватним виконавцем вчинено достатньо дій в межах виконавчого провадження, та боржнику достеменно відомо про відкрите виконавче провадження щодо нього, проте рішення суду станом на теперішній час боржником свідомо не виконано та факт ухилення боржника від виконання рішень суду державним виконавцем суду доведений.
Колегія суддів не може погодитися з судом першої інстанції, оскільки враховуючи вказані вище вимоги закону для задоволення подання приватного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України, що є тимчасовим обмеженням конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, повинні бути достатньо вагомі підстави, які б свідчили про необхідність застосування такого заходу.
Задовольняючи подання, суд повинен встановити свідоме ухилення боржника від виконання судового рішення, вчинення боржником дій, які б свідчили про його намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду.
Сам факт відкриття виконавчого провадження, вчинення приватним виконавцем передбачених законом дій по його виконанню та його неналежне виконання боржником, при відсутності належних та допустимих доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, не свідчить про необхідність вжиття тимчасового обмеження конституційних прав боржника у праві виїзду за межі України.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.11.2019 року є заочним. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.11.2019 року та роз`яснено йому право на подачу заяви про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.09.2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.11.2019 року по цивільній справі №455/629/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 25 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 18 листопада 2019 року - без змін.
Крім того, приватний виконавець надсилав вимоги про те, щоб ОСОБА_1 з`явився для надання пояснення щодо невиконання рішення суду у період, коли ОСОБА_1 перебував за кордоном.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича не містить належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду та є передчасним.
У поданні приватний виконавець посилався лише на наявність у ОСОБА_1 невиконаного зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання рішення суду.
Поклавши в основу судового рішення подання приватного виконавця, в якому міститься лише перелік дій, які він вчинив в процесі виконання судового рішення, суд першої інстанції не врахував те, що матеріали подання не містять належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.11.2019 року. Таке рішення є заочним та ОСОБА_1 оскаржував таке.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, тому відсутні підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задоволити.
Ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 08.02.2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М. 

Судді: Шеремета Н.О.

Цяцяк Р.П.