ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" березня 2021 р.           Справа№ 911/122/15
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Буравльова  С.І. 

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:
від позивача  - Яковенко П.А. ( довір. №14-29 від 15.01.2021)
від відповідача   - Мамаєв Д.Ю. ( ордер серія КВ №408427 від 09.01.2021)

розглянувши апеляційну скаргу           Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа"
на ухвалу          Господарського суду Київської області від 17.12.2020 за заявою  Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню 
у справі           № 911/122/15 (суддя Лилак Т.Д.)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до          Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа" 
про          стягнення 2 686   312, 82 грн.

                                                  ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.12.2020 у справі №911/122/15 в задоволенні заяви Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Київської області від 17.02.2015 у справі №911/122/15 відмовлено повністю.
Ухвала місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:
- враховуючи те, що основна заборгованість  за договором поставки природного газу №12/740-БО-17 від 28.08.2012 боржником сплачена після набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойка, 3% річних та інфляційні втрати не підлягають списанню згідно ч.3 ст. 7 даного закону;
- добровільна сплата боргу безпосередньо  стягувачу після початку примусового  виконання рішення суду, не може бути підставою  для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись з ухвалою,  заявник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу   Господарського суду Київської області від 17.12.2020 скасувати та задовольнити заяву Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що:
- враховуючи, що на момент набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств  централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії», сума основного боргу за наказом №911/122/15 заявником сплачена в повному обсязі, що фактично встановлено рішенням Господарського суду Київської області 03 березня 2016 справа №911/13/16, неустойка (штраф, пеня), інфляційній нарахування та проценти річних підлягають списанню з дня набуття чинності зазначеного Закону, а саме з 30.11.2016;
- за змістом норми ст. 117 ГПК України визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, пов`язується з певними обставинами, які мали місце на момент його видачі (пред`явлення  до виконання): помилковою видачею, зокрема, коли судове рішення не підлягало негайному  виконанню і не набрало законної сили або пред`явлено до виконання після скасування судового рішення, на підставі якого було видано наказ; повним  (частковим) погашенням боргу, щодо якого видано наказ, в добровільному порядку боржником чи за  нього іншою особою або з інших причин, а саме: списання боргу внаслідок прийняття  відповідного нормативного акту, в даному випадку таким є Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств  централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», який скасовує заборгованість заявника з штрафних та фінансових санкцій, які нараховані на заборгованість за спожитий газ у 2021 році.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» на ухвалу Господарського суду Київської області, справу №911/122/15 призначено до розгляду на 10.03.2021.
Від позивача (стягувача) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач  просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 17.12.2020 - без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач (стягувач) зазначає про те, що:
- право на списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних  передбаченого ч.3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств  централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» законодавець пов`язав з кінцевою датою погашення основної заборгованості, а саме 30.11.2016; на момент набрання зазначеним законом законної сили розмір основної заборгованості складала 2  469  006,55 грн.; основний борг за газ остаточно був погашений боржником лише 30.10.2017 - після набрання чинності зазначеного закону, отже нараховані пеня,  3% річних та інфляційних втрат не підлягають списанню.
Від боржника (09.03.2021) надійшло заперечення  на відзив на апеляційну скаргу, в якому боржник зазначає про те, що:
- частиною 3 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств  централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» законодавець передбачив можливість уникнення боржником відповідальності  за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання  у сфері теплопостачання як спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і спосіб  списання цих нарахувань. Крім того, вказаною нормою не ставиться право не нарахування неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних в залежність від будь-яких умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом;
- враховуючи, що на момент набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств  централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», сума  основного боргу за наказом №911/122/15 заявником сплачена в повному обсязі, що фактично встановлено рішенням Господарського суду Київської області 03 березня 2016 справа №911/13/16, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню з дня набуття чинності Закону, а саме з 30.11.2016. Враховуючи фактично встановлено  судом преюдиційного факту, який має юридичне значення для цієї справи та враховуючи норми ч.1 ст. 75 ГПК України, фактично встановлено судом саме відсутність боргу на момент винесення рішення по справі №911/13/16 від 03 березня 2016 року, тобто саме до вступу Закону в силу.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача судовою колегією встановлено.
Рішенням Господарського суду Київської області від 29.01.2015 у справі        №911/122/15 стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 2 196 865,60 грн. заборгованості, 113938,29 грн. пені, 108583,49 грн. штрафу, 91793,48 грн. 3% річних, 149293,26 грн. інфляційних втрат та 53209,48 грн. судового збору.
На виконання вищевказаного рішення суду, 17.02.2015 Господарським судом Київської області було видано відповідний наказ, який було пред`явлено для примусового виконання в установленому порядку.
26.11.2020 боржник звернувся до Господарського суду Київської області з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, згідно якої останній просив  визнати судовий наказ Господарського суду Київської області у справі № 911/122/15 таким, що не підлягає виконанню.
Звертаючись з вказаною заявою боржник вказує про те, що на момент набрання чинності Закону України  «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», сума основного боргу за наказом у справі № 911/122/15 заявником сплачена в повному обсязі, у зв`язку з чим неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню з дня набуття чинності Закону, а саме з 30.11.2016.
Відповідно до   ст.328 Господарського процесуального кодексу України  суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо  обов`язок боржника відсутній  повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
Відповідно до частини першої  статті 598 Цивільного кодексу України  зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
30.11.2016 набрав чинності Закон  України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», відповідно до ст. 2 якого його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії.
Згідно із статтею 1 Закону процедура врегулювання заборгованості  це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
Частиною третьою статті 7 Закону передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
В апеляційній скарзі Комунальне підприємство теплових мереж  «Яготинтепломережа» вказує про те, що   основний борг за наказом № 911/122/15 сплатило в повному обсязі до набрання чинності Законом (до 30.11.2016), що фактично встановлено рішенням Господарського суду Київської області 03 березня 2016 справа №911/13/16, неустойка (штраф, пеня), інфляційній нарахування та проценти річних підлягають списанню з дня набуття чинності зазначеного Закону, а саме з 30.11.2016.
Однак, як вбачається з наданого стягувачем сальдо станом на 30.11.2016 за боржником рахувалась основна заборгованість за договором № 12/740-БО-17, погашення якої  за договором № 12/740-БО-17, відповідно до наданих стягувачем банківських виписок, відбулося в період з 30.10.2017 по 03.11.2017.
Враховуючи те що, основна заборгованість за договором поставки природного газу №12/740-БО-17 від 28.08.2012 боржником сплачена після набрання чинності Закону України  «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії»  неустойка, 3% річних та інфляційні втрати не підлягають списанню згідно ч.3 ст.7 даного Закону, про що обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом.
Стосовно визнання наказу таким, що не підлягає виконання в частині стягнення основного боргу - 03.04.2015 відкрито виконавче провадження на примусове виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/122/15.
Згідно  ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»  виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження.
Наслідком визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1  ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»  є закінчення виконавчого провадження.
Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, визначено ч. 2  ст. 328 ГПК України, згідно якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 р. у справі №755/15479/15-ц).
Законом України «Про виконавче провадження»  не передбачена процедура можливості добровільної чи самостійної сплати боргу боржником стягувачу після відкриття виконавчого провадження. В той час встановлено чіткий порядок сплати коштів боржником, згідно з яким сплачені кошти перераховуються на відповідний рахунок виконавчої служби, а не безпосередньо стягувачу.  Щодо добровільного (самостійного) виконання, то таке могло бути вчинене до початку примусового виконання рішення суду, оскільки з початку виконавчого провадження рішення господарського суду набрало законної сили та є обов`язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому  Законом України «Про виконавче провадження».
Таким чином, добровільна сплата боргу безпосередньо стягувачу після початку примусового виконання рішення суду, не може бути підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що в задоволенні заяви Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Київської області від 17.02.2015 у справі №911/122/15 слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 280-285, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну  скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 17.12.2020 у справі  №911/122/15 залишити без змін.
3. Матеріали справи №911/122/15 повернути до Господарського суду Київської області.
4. Постанова апеляційної інстанції не підлягає оскарженню, відповідно до вимог ст. 287 ГПК України.          

Повний текст постанови складено та підписано 11.03.2021

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                С.І. Буравльов