КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                           
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04  січня  2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М.,за участі:
секретаря судового засідання                             -Безчасна О.В.
захисника                                                              -Бабійчук О.С.
потерпілого                                                           - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті  Києві клопотання захисника Бабійчук Олександри Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 , про поновлення строку на апеляційне оскарження   постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2020, -
В С Т А Н О В И В
Постановою Голосіївського районного суду  міста Києва 05.11.2020  ОСОБА_2  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 420 гривні 40 копійок.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду адвокат Бабійчук О.С., 24.11.2020 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2020.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги апелянт зазначає, що копію постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2020 року ОСОБА_2 отримав лише 19 листопада про що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна розписка.
 
Заслухавши  доповідь  судді в частині вирішення клопотання, доводи адвоката Бабійчук О.С., яка підтримала заявлене клопотання та просила суд поновити строк на апеляційне оскарження, думку потерпілого ОСОБА_1 , який спочатку підтримав клопотання, а після роз'яснення судом суті  питання що вирішується, заперечував проти нього,   заслухавши їх  пояснення в цій частині, відповіді на питання суду  в межах клопотання, яке  розглядалося, а також дослідивши матеріали справи в цих межах, суд приходить до висновку про залишення без задоволення такого клопотання, зважаючи на наступне.
Відповідно до  п.8 ч.2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є,  забезпечення права  на апеляційний перегляд справи  та у визначених законом випадках  - на касаційне  оскарження судового рішення . 
 
Процедура  реалізації даної    конституційної норми  в даному  випадку  знаходить  свій вираз в процесуальній нормі КУпАП зокрема ч.2 ст. 294 КУпАП.    Так, відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.  Тобто дана норма чітко    пов'язує   вирахування строку на апеляційне оскарження   саме з дня винесення постанови, а не дня отримання  її копії . 
Крім того, відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. 
В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження(п. 27 від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» та Рішення ЄСПЛ  «Трух проти України»). При визначеності наявності поважності причин пропуску,  національний суд  насамперед має виходити із  наявності  об`єктивних причин, які  б унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або  вчасно вжити  заходів до оскарження судового рішення.
 
Матеріалами справи встановлено, що 05.11.2020 Голосіївським районним судом м. Києва, винесено постанову про визнання  ОСОБА_2 винним за ст. 124 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення та стягненням судового збору. 
Також матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема дослідженими  в присутності захисника та потерпілого   встановлено, що ОСОБА_2 був присутній  в судовому засіданні 05.11.2020 року у Голосіївському районному суді м. Києва та знав про прийняте  відносно нього  судове рішення.  Також  при вирішення клопотання в суді апеляційної інстанції  захисник на питання суду пояснила, що дане рішення його не влаштовувало .  Одночасно,   дослідженими матеріалами справи ( а.с.  07-09)  встановлено , що   після події   ДТП  20.08.2020  і до судового засідання  в суді першої інстанції  05.11.2020 ОСОБА_2 вже  мав захисника в даній справі . Однак, на   запитання суду   щодо  причин відсутності вчасного вжиття заходів направлених на апеляційне оскарження адвокат   посилалася на дату отримання повного тексту  постанови суду першої інстанції  і  вирахування строку на апеляційне оскарження з цього часу .
Суд апеляційної інстанції вважає таку позицію в справах про адміністративні правопорушення   такою, що не відповідає  приписам   ч.2 ст. 294 КУпАП , в частині початку вирахування строку на апеляційне оскарження . 
 
Окрім того,  слід звернути увагу, що  правопорушник  і  захисник окремі суб`єкти апеляційного оскарження в розумінні ч.2 ст. 294 КУпАП, що не заважало подати  апеляційну скаргу після оголошення резолютивної частини судового рішення, яка відразу не влаштовувала особу, яку було притягнуто  до адміністративної відповідальності . А в подальшому подати доповнення або  зміни до  апеляційної інстанції, що не заборонено КУпАП.     
Таким чином, оскільки постанова Голосіївського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_2 було визнано винним  за ст. 124 КУпАП  з накладенням адміністративного стягнення, була винесена 05.11.2020 року, а з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, адвокат Бабійчук О.С. звертається 24.11.2020 року, суд апеляційної інстанції не знаходить законних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2020 року. Наведені адвокатом Бабійчук О.С. причини пропуску строку на апеляційне оскарження, не можуть вважатися поважними, тобто такими, що об'єктивно перешкоджали вчасному зверненню з апеляційною скаргою . А тому, виходячи з того, що апеляційну скаргу адвокатом Бабійчук О.С. подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і апелянтом не підтверджено поважності причин пропуску такого строку, то така апеляційна скарга підлягає поверненню за правилами ч.2 ст.294 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -                                                         
ПОСТАНОВИВ
В задоволенні клопотання адвоката Бабійчук Олександри Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2020 відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, ? відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала. 
Постанова   апеляційного суду  набирає законної сили  негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Р.М. Ігнатов

Справа № 752/17491/20
Апеляційне провадження № 33/824/132/2021
Суддя у першій інстанції -  Валігура Д.М.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.