Справа № 461/1965/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 22-ц/811/1671/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:29

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Ванівського О.М., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Волоско І.Р. від 27 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення коштів, -

                       в с т а н о в и л а : 

       рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2020 року позов задоволено частково. 
       Стягнуто з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» (адреса: 65020, м. Одеса, вул. Базарна, 104; код ЄДРПОУ 23212644) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами: № ЛВ -20/0027/08/986 від 14.07.2008 р., №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: за період з 01 березня 2019 р. по 31 березня 2019 р. у сумі 16 126,20 грн.
       Стягнуто з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» (адреса: 65020, м. Одеса, вул. Базарна, 104; код ЄДРПОУ 23212644) на користь Державної судової адміністрації України 840,80 грн. судового збору.
       У задоволені позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за відрив від звичайних занять в розмірі 2361,50 грн. – відмовлено.
       Дане рішення оскаржило КС «Перше кредитне товариство».
       В апеляційній скарзі просять рішення в частині задоволення позовних вимог скасувати та постановити нове рішення в цій частині, яким в задоволенні позову відмовити. Вважають рішення суду першої інстанції незаконним, невмотивованим, безпідставним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків, які викладені у рішенні суду, обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказують, що висновки суду першої інстанції, які викладені в рішенні не відповідають нормам матеріального права, рішення винесено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків, які викладені у рішенні, обставинам справи. Звертають увагу, що Постановою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року по справі №522/817/18 виконавчий лист було визнано таким, що не підлягає виконанню. Крім того, ухвалою Верховного суду від 29.04.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті касаційного провадження щодо оскарження вищевказаної постанови. В постанові суду апеляційної інстанції було встановлено, що зобов`язання КС «ПКТ» перед ОСОБА_1 що виникли на підставі депозитних договорів (договорів про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (внесок)) та виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси у справі №1522/6783/12 є припиненими. Вказують, що аналогічна ситуація також наявна і в даній справ і тому вважають, що зобов`язання КС «ПКТ» перед ОСОБА_1 , з приводу виконання яких виник спір у справі – є також припиненими. Тому, зобов`язання яке припинилося, не може бути порушено, а отже – будь-які штрафні (фінансові) санкції до КС «ПКТ» як боржника у зобов`язанні, що припинилося не можуть бути застосовані. Також вважають незаконним порядок розрахунку пені, яким керувався суд під час винесенні рішення. Крім того, зазначають, що після винесення заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року у справі №1522/6783/12, провадження №2/1522/7417/12 право нараховувати процентів та пені по договору припиняється. Крім того, зазначають, що застосування статті 1048 ЦК України (на яку посилається суд в рішенні) до правовідносин між сторонами, що грунтуються на неправомірному користуванні грошима за наявності відповідного невиконаного рішення суду про їх стягнення – не можливо. Також вказують, що положення ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не є підставою для стягнення з КС «ПКТ» на користь позивача пені. Крім того, за преамбулою вказаного закону, він регулює саме «договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів», а не правовідносини щодо невиконання рішення суду. Також, вважають, що судом було порушено норми процесуального права, щодо підсудності справи, оскільки місцезнаходженням відповідача є місто Одеса Одеської області (Приморський район), а місце проживання Позивача – село Басівка, Пустомитівський район Львівської області. Отже, ані місцезнаходження Відповідача, ані місце проживання Позивача не знаходиться у Галицькому районі міста Львова, та справа не підсудна Галицькому районному суду міста Львова як суду першої інстанції. Імовірно, суд виходив з доводів Позивача про те, що у Галицькому районі міста Львова нібито знаходиться «Обласна філія Кредитної спілки» Відповідача (за твердженням Відповідача – місто Львів, проспект Свободи, 47). Водночас, такої «філії» не існує як юридичної особи, ідентифікаційний номер юридичної особи в ЄДРПОУ – відсутній. З урахуванням цього, судом допущено й порушення норм процесуального права, а саме правил щодо підсудності, оскільки суд розглянув справу ані не за місцезнаходженням Відповідача (правило підсудності), а ні за місцем проживання Позивача (підсудність за вибором позивача). Звертають увагу, що вказане питання вже неодноразово вирішувалося Львівським апеляційним судом в інших справах між тими самими сторонами: постанова від 06 жовтня 2019 року у справі №461/4683/19, від 16 жовтня 2019 року у справі №461/3198/19, від 20 січня 2020 року у справі №461/7452/19, від 19 березня 2020 року у справі №461/34/20. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 4, ч.ч.1,3, ст. 13, ст.ст. 76, 77, 79, 80, ч.1 ст. 141, ч.2 ст. 247, ч.5 ст. 279 ЦПК України, ч.ч.1,2 ст. 509, ч.1 ст. 598 ст.ст. 525,526, 599, 600, 601, 604, 609, 611, ч.ч.1,4 ст. 631, ст. 1046, ч.1 ст. 1048, ч.ч.1,3 ст. 1049 ЦК України, ст.ст. 1,3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», постанову Верховного Суду України від 21.09.2016 року у справі №6-2739цс15, та задовольняючи частково позов, виходив з того, що 01 квітня 2010 року рішенням Галицького районного суду м. Львова у цивільній справі № 2-1474/2010 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» вирішено стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 - 1 445 грн. суми депозитного вкладу, 80 грн. 20 коп. індексу інфляції за час прострочення, 20 грн. 66 коп. – 3% річних від простроченої суми, 14 грн. 80 коп. понесених судових витрат, а всього – 1 650 грн. 66 коп. Даним рішенням суду встановлено факт наявності заборгованості у кредитної спілки «Перше кредитне товариство» по договорах № ЛВ-20/0027/08/986 від 14.07.2008 р., №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 1 650,66 грн. 02.11.2010 року рішення суду набрало законної сили. 30.11.2010 року видано виконавчий лист № 2-1474/10, який скеровано на виконання до відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі. Суд встановив, що станом на час розгляду справи у Другому Приморському відділі ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження № 57669494 по вище вказаному виконавчому листу та тривають виконавчі дії, однак боржник ухиляється від виконання рішення суду. Також суд встановив, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 01.04.2010 року не виконано та заборгованості не погашено. Суд зазначив, що у договорах №ЛВ-20/0027/08/986 від 14.07.2008 р., №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 р. про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, у п.4.1 зазначено, що сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору, згідно чинного законодавства України», у п.4.2 зазначено, що порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Згідно рішення суду заборгованість по депозитному вкладу становить 1 445 грн. За таких обставин, суд знайшов підстави для застосування ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та відповідно, нарахування пені за даним Законом. За період з 01.03.2019 р. по 31.03.2019 p., тобто за 31 день облікова ставка НБУ – 18%, подвійна облікова ставка становить – 36 %; 1 445 х 36,0% = 520,20; 520,20 x 31 = 16 126,20 грн. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог в частині нарахованої пені, а тому позов в цій частині слід задовольнити. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 2 361,50 грн., то суд зазначив, що такі не підлягають задоволенню. Суд зазначив, що позивачем не подано суду жодного належного доказу, який би підтверджував факт завдання будь-яких збитків за відрив від звичайних занять. Крім того, позивач при поданні даного позову судовий збір не сплачував, у зв`язку із тим, що він звільнений від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами: № ЛВ -20/0027/08/986 від 14.07.2008 р., №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: за період з 01 березня 2019 р. по 31 березня 2019 р. у сумі 16 126,20 грн. також суд вважав, що сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь держави становить 840,80 грн.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
        2.03.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», у якому просив стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами: № ЛВ -20/0027/08/986 від 14.07.2008 р., №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 р. про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: за період з 01 березня 2019 р. по 31 березня 2019 р. у сумі 16126,20 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 2 361,50 грн.
       В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 01 квітня 2010 року Галицьким районним судом м. Львова вирішено стягнути з КС «Перше кредитне товариство» на користь позивача – 1 445 грн. суми депозитного вкладу, 80 грн. 20 коп. індексу інфляції за час прострочення, 20 грн. 66 коп. – 3% річних від простроченої суми, 14 грн. 80 коп. понесених судових витрат, а всього – 1 650 грн. 66 коп. На сьогодні у Другому Приморському відділі ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного рішення, однак боржник ухиляється від виконання рішення суду. 
       З матеріалів справи вбачається, що дійсно, між ОСОБА_1 та КС «Перше кредитне товариство» 14 липня 2008 року був укладений договір №ЛВ-20/0027/08/986 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (внесок) в розмірі 200 гривень строком на 12 місяців, строком повернення – 14 липня 2009 року зі сплатою 20% річних за користування коштами.
Також, 23 березня 2009 року між ОСОБА_1 та КС «Перше кредитне товариство» був укладений додатковий договір №1 до договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (внесок) №ЛВ-20/0027/08/986 від 14 липня 2008 року у зв`язку з поповненням внеску членом КС ОСОБА_1 на суму 6700 гривень, тобто дію договору було продовжено на тих же умовах до 14 липня 2009 року. 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2010 року у цивільній справі № 2-1474/2010 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» стягнуто з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 - 1 445 грн. суми депозитного вкладу, 80 грн. 20 коп. індексу інфляції за час прострочення, 20 грн. 66 коп. – 3% річних від простроченої суми, 14 грн. 80 коп. понесених судових витрат, а всього – 1 650 грн. 66 коп. (а.с.6-9).
Даним рішенням суду встановлено факт наявності заборгованості у кредитної спілки «Перше кредитне товариство» за договором № ЛВ-20/0027/08/986 від 14.07.2008 р. про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 1 650,66 грн.
02.11.2010 року рішення суду набрало законної сили.
30.11.2010 року видано виконавчий лист № 2-1474/10, який скеровано на виконання до відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі.
На даний час у Другому Приморському відділі ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження №55380583 по вищевказаному виконавчому листу тривають виконавчі дії.
У той же час, 30 травня 2011 року господарським судом Одеської області було відкрито провадження у справі №7/17-2087-2011 про визнання кредитної спілки «Перша кредитне товариство» банкрутом.
05 травня 2013 року судом було затверджено реєстр кредиторів кредитної спілки, а 05 квітня 2016 року господарським судом було винесено ухвалу про припинення провадження у справі та затверджено мирову угоду з кредиторами – вкладниками, згідно умов якого сплата заборгованості відстрочується на один рік від моменту затвердження мирової угоди та сплачується після закінчення цього строку. 
До господарського суду Одеської області ОСОБА_1 не заявляв вимоги про визнання його конкурсним кредитором.
Крім того, за Договором №ЛВ-20/0027/08/986 від 14 липня 2008 року укладеному між кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» та ОСОБА_1 не встановлено виплати неустойки (пені, штрафних санкцій) та розміру за прострочення або несвоєчасне повернення грошових коштів.
Як встановлено в суді апеляційної інстанції кредитна спілка «Перше кредитне товариство» є фінансовою, а не банківською установою.
Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансової послуги.
Позивач ОСОБА_1 зазначив у своєму позові розрахунок пені на підставі облікової ставки НБУ. 
Звертаючись з позовом ОСОБА_1 не обґрунтував із посиланням на діюче законодавство, щодо належності розрахунку та стягнення пені за період з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року в сумі 16126,20 грн., згідно облікової ставки НБУ із застосуванням до пені, а також, що облікова ставка НБУ стосується фінансової установи, якою є КС «Перше кредитне товариство».
Крім цього слід вказати і про те, що у зв`язку із стягненням на користь позивача рішенням суду сум вкладів договірні відносини між сторонами після цього фактично припинилися і позивач не вправі, також, і нараховувати спірні суми пені посилаючись на умови договору (якщо припустити, що умови договору та вимоги закону містять зобов`язання для сторони відповідача сплачувати неустойку у вигляді пені).
Вказане, також, відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного суду у постанові від 4.07.2018 року по справі 310/11534/13 у якій Велика Палата фактично відступила від висновків, викладених у постановіВерховного Суду України від 21.09.2016 року у справі  №6-2739цс15, на які посилався суд першої інстанції та позивач.
Те, що згаданої постанови не існувало у час коли рішенням суду було стягнуто вклади на користь позивача не свідчить про необхідність її незастосування, тим більше зважаючи на те, що вона існувала на час спірних правовідносин. 
Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слідзадовольнити. Рішення ж суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» – задовольнити.
       Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2020 року – скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення коштів – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                                                                Я.А. Левик

Судді:                                                                         О.М. Ванівський

                                                                                 М.М. Шандра