ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року
м. Харків
справа № 635/5779/19
Провадження № 22-ц/ 818/976/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Тичкової О.Ю.,
суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач -   ОСОБА_1 ,
відповідачі -   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області, ухвалене 24 грудня 2019 року у складі судді Назаренко О.В.,
УСТАНОВИВ:
Двадцять п`ятого липня 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі по 2000 грн з кожного.
В обґрунтування позову посилався на те, що він є інвалідом 1 групи безстроково, потребує постійного стороннього догляду, отримує пенсію, розмір якої з січня 2019 року становив 1998,84 грн, а починаючи з березня 2019 року - 2283,02 грн. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - повнолітні діти позивача. ОСОБА_2 отримує пенсію та працює, з ОСОБА_3 ОСОБА_1 не спілкується, тому про її матеріальне положення не обізнаний. У добровільному порядку діти відмовляються надавати матеріальну допомогу непрацездатному батьку.
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений: з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 30.07.2019 року і до зміни матеріального чи сімейного становища сторін. З ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. в частковому співвідношенні по 384,20 грн. з кожного. Допущене негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 5 жовтня 2020 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.
Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є непрацездатним, має інвалідність 1 групи, яка встановлена 13 жовтня 2016 року безстроково, потребує постійного стороннього догляду. Отримує незначну пенсію, якої недостатньо для забезпечення його життєвих потреб, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідачі не спростували доводів позивача про можливість сплачувати аліменти. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин у справі, просить рішення суду в частині стягнення з нього аліментів скасувати, ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів у 500 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства безстроково, страждає на психічне захворювання, перебуває на обліку в Обласному психоневрологічному диспансері. Заробітна плата за основним місцем роботи складає в середньому 8 503 грн 38 коп. на місяць. Апелянт проживає однією сім`єю з жінкою, яка також має вади здоров`я, не працює і потребує лікування. Вони мають спільну дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд зазначених обставин при визначенні розміру аліментів, стягнутих з відповідача на утримання ОСОБА_1 не врахував. Проти надання допомоги батьку в розмірі 500 грн щомісяця ОСОБА_2 не заперечував.
Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.
Згідно з ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
ОСОБА_5 заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року в апеляційному порядку не оскаржила, тому в частині стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_1 рішення суду Харківським апеляційним судом не переглядаєтся.
Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Як установлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером за віком, інвалідом першої групи з 11.10.2016 безстроково (а.с. 3, 5, 6). У січні, лютому 2019 року ОСОБА_1 отримував пенсію за віком у розмірі 1986 грн 84 коп., з березня по червень 2019 року - у розмірі 2283 грн 2 коп., що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 326/02 19-20 від 17.07.2019 (а.с. 7). 
Сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 40), є сином ОСОБА_1 .
Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України (надалі СК України) повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.
Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (статті 204 СК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.
Розмір пенсії позивача у 2019 році складав 1986 грн 84 коп. та 2283 грн 2 коп., що станом на час звернення позивача з цим позовом до суду, перевищував прожитковий мінімум на одну особу.
Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має суттєве значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів.
Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 210/2171/16-ц (провадження № 61-20845св18).
Водночас позивач наголошував на тому, що розмір його пенсії не покриває витрат, у тому числі на постійний сторонній нагляд.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Посилаючись на потребу в постійній сторонній допомозі та недостатність коштів для задоволення своїх потреб, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надає суду доказів отримання ним постійної сторонньої допомоги на платній основі, розміру своїх витрат на забезпечення життєдіяльності (чеки за ліки та продукти харчування, квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги тощо). Тому суд не може перевірити обґрунтованість заявленої ним до стягнення суми 2000 грн у якості аліментів з повнолітнього сина та недостатності пенсії. 
При цьому колегія суддів ураховує, що відповідач ОСОБА_2 також є інвалідом з групи з дитинства довічно (а.с. 45, 46), має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48). Матері ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 21.02.2019 по 01.03.2021 встановлена третя група інвалідності (а.с. 50), 16.08.2013 вона звільнилася з основного місця роботи для догляду за дитиною (а.с. 49). Середньомісячний дохід ОСОБА_2 з вересня 2019 року по лютий 2020 року склав 11 275 грн 5 коп., що підтверджується його довідкою про доходи № 38 від 10.03.2020, виданою Приватним акціонерним товариством «Харківська бісквітна фабрика» (а.с. 43). 
Оскільки ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечує проти сплати на користь ОСОБА_1 500 грн аліментів щомісячно, а позивач не довів необхідності отримання ним аліментів в більшому розмірі, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішенню суду першої інстанції - зміні в частині визначення розміру аліментів. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягувати по 500 грн щомісяця. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року ОСОБА_2 була відстрочена сплата судового збору за подачу апеляційної скарги (а.с. 75-76).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки ОСОБА_1 як особа з інвалідністю І групи звільнений від сплати судового збору, а апеляційна скарга ОСОБА_2 визнана судом обґрунтованою, судовий збір з апелянта стягненню не підлягає. Судові витрати належить віднести на рахунок держави. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року змінити в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 30.07.2019 року і до зміни матеріального чи сімейного становища сторін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 21 січня 2020 року.

Головуючий                                                                          О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                 С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук