Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
1 березня 2021 року
м. Київ
справа № 233/4920/20
провадження № 51-874ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Встановлені обставини
За вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області
від 27 листопада 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1
ст. 309 КК до покарання у виді арешту на строк 1 місяць.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 27 січня 2021 року залишив без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , а зазначений вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_5 – без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого через суворість та просить змінити вирок місцевого суду й ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 , призначивши йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК, не пов`язане з позбавленням волі.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, а також має навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,
а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази,
встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Усупереч наведеним положенням процесуального закону, посилаючись у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого через суворість, захисник не навів обґрунтування доводу про незаконність вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 414 КПК. Захисник не зазначив, які порушення закону України про кримінальну відповідальність порушили при цьому суди першої й апеляційної інстанцій, у чому полягають такі порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень і чому їх слід відносити до підстав для зміни касаційним судом згаданих вироку й ухвали з огляду на положення
статей 370, 374, 413 і 414 КПК та статей 50, 51, 57, 60, 65 і ч. 1 ст. 309 КК у їх взаємозв`язку.
У касаційній скарзі не зазначено, яких конкретно доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, усупереч ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції взагалі
не дослідив, не перевірив і не оцінив, визнавши їх при цьому необґрунтованими. 
Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування аргументів, викладених в апеляційній скарзі захисника стосовно виду і розміру покарання, яке він просив призначити ОСОБА_5 , з посиланням на конкретні положення матеріального права. Крім того, у касаційній скарзі відсутні спростування висновків місцевого й апеляційного судів про неможливість призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу чи виправних робіт.
Вимоги захисника про призначення ОСОБА_5 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, є неконкретними. Захисник не зазначив, до якого із передбачених ч. 1 ст. 309 КК виду та в якому розмірі просить пом`якшити покарання ОСОБА_5 .
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                    ОСОБА_3