УХВАЛА
 
26 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 442/4338/17
провадження № 61-1460ск21 
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинно проведеної реконструкції будинку та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ :
 
27 січня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2021 року залишено дану скаргу без руху для усунення недоліків, оскільки в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та судовий збір сплачений не в повному обсязі.
 
На виконання вимог указаної ухвали ОСОБА_1 через представника подав уточнену касаційну скаргу та документ, який підтверджує сплату судового збору.
 
В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане судове рішення на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження є відсутність висновку Вкрховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме на те, що суд не застосував висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 442/5915/15-ц, від 21 серпня 2019 року в справі № 569/4373/16-ц та постанові Верховного Суду україни від 08 червня 2016 року в справі № 6-530цс16.
 
Ураховуючи, що ОСОБА_1 усунув недоліки не в повному обсязі, оскільки зазначив взаємовиключні підстави касаційного оскарження, наявні правові підстави для продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги, а саме для визначення підстави касаційного оскарження.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм  матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках якщо:
1)     суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             Н. О. Антоненко