УХВАЛА

18 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/7170/19
адміністративне провадження № К/9901/36069/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу представника   ОСОБА_1 - адвоката Борисової Тетяни Миколаївни на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2020 року у справі №640/7170/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Постійнодіюча конкурсна комісія для проведення конкурсів на зайняття посади керівника закладу охорони здоров`я, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядкований Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи:  Постійнодіюча конкурсна комісія для проведення конкурсів на зайняття посади керівника закладу охорони здоров`я, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядкований Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2 , у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про призначення на посаду начальника Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 » № 331/к від 9 квітня 2019 року;

- визнати результати конкурсу на зайняття посади начальника Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи оголошеного 21 лютого 2019 року недійсними.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржуваний наказ Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про призначення на посаду начальника Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 » №331/к від 9 квітня 2019 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, в зв`язку із тим, що кандидат, який обраний за результатами конкурсу на вказану посаду не відповідав установленим в законодавстві вимогам. Оскаржуваний наказ був прийнятий відповідачем незважаючи на те, що процедура проведення конкурсу була оскаржена позивачем до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від   2 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано Наказ Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про призначення на посаду начальника Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 » № 331/к від 9 квітня 2019 року;

- визнано результати конкурсу на зайняття посади начальника Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, оголошеного 21 лютого 2019 року, недійсними.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від   2 березня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Борисова Тетяна Миколаївна звернулась 28 грудня 2020 року із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України").

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2020 року та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від   2 березня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження представник позивача посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та покликається на відсутність висновку Верховного Суду у цій категорії справ. Однак, таке обґрунтування підстав звернення з касаційною скаргою не є достатнім у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Слід зазначити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень зводиться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення що судом попередньої інстанції рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.  

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги в частині, зокрема, зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.  

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Борисової Тетяни Миколаївни належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2020 року у справі №640/7170/19.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Борисової Тетяни Миколаївни на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2020 року у справі №640/7170/19 за позовом   ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Постійно діюча конкурсна комісія для проведення конкурсів на зайняття посади керівника закладу охорони здоров`я, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядкований Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування наказу повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….
Н.М.       Мартинюк,
Суддя      Верховного Суду