Справа № 439/1127/18                                Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І. 
Провадження № 22-ц/811/3559/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.
                при секретарі: Ждан К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в: 

       У липні 2018 року  ОСОБА_1  звернувся з позовом до Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області про відшкодування моральної шкоди. Просив ухвалити рішення, яким стягнути з Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області на його користь 714 816 грн на відшкодування моральної шкоди.
       Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до договорів купівлі-продажу від 29 вересня 1998 року та від 09 вересня 1998 року, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «Джерело» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариство продало, а вказані фізичні особи купили водозабірну скважину, що складає 1/20 ідеальну частку цілісного майнового комплексу цеху безалкогольних напоїв, а також насосну споруду площею 17,6 кв. м  та водонапірну башню, що складає 1/100 ідеальну частку цілісного майнового комплексу цеху безалкогольних напоїв, що знаходиться по АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 грудня 2010 року він є власником 1/3 частки вказаного вище нерухомого майна, а саме: насосної, водонапірної башні, водозабірної скважини, що знаходяться по АДРЕСА_1 .20 жовтня 2010 року Підкамінська селищна рада Бродівського району Львівської області прийняла рішення № 322 «Про продаж земельної ділянки» в частині продажу земельної ділянки площею 0,0676 га кадастровий номер 4620355400:10:005:0003. На підставі зазначеного рішення 28 жовтня 2010 року між Підкамінською селищною радою Бродівського району Львівської області та ТОВ «Джерело» укладено договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки.
       Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року у справі № 439/212/14-ц за його позовом до Реєстраційної служби Бродівського районного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_5 , Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Артеменко Н. В., ОСОБА_3 , про визнання незаконним рішення селищної ради, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнано незаконним рішення Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області від 20 жовтня 2010 року № 322 «Про продаж земельної ділянки» у частині продажу земельної ділянки  площею 0,0676 га ТОВ «Джерело» та скасовано в цій частині; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 жовтня 2010 року, укладений між Підкамінською селищною радою Бродівського району Львівської області та ТОВ «Джерело» у частині продажу земельної ділянки площею 0,0676 га кадастровий номер 4620355400:10:005:0003, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . Зазначав, що внаслідок порушення його прав у зв`язку з прийняттям Підкамінською селищною радою Бродівського району Львівської області рішення від 20 жовтня 2010 року № 322 «Про продаж земельної ділянки» у частині продажу земельної ділянки площею 0,0676 га ТОВ «Джерело», незаконність якого підтверджена рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року у справі  № 439/212/14-ц, йому завдано моральної шкоди. У період з листопада 2010 року до жовтня 2018 року, з часу набуття спірної земельної ділянки у власність спершу ТОВ «Джерело», а потім ОСОБА_5 , і до цього часу він не має доступу впродовж восьми років до належного йому на праві власності нерухомого майна, не може вільно ним володіти, користуватися, здійснювати його ремонт, підтримувати у належному стані та розпоряджатися, що позбавляє його засобів для існування. Через психічний стан, стреси, розчарування, спричинені незаконним рішенням Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області, у нього почали виникати часті конфлікти та непорозуміння з дочкою, що зіпсувало відносини у родині. Підкамінська селищна рада Бродівського району Львівської області ігнорує можливість повернути у власність земельну ділянку та пропозицію відшкодувати завдану йому моральну шкоду у добровільному порядку.
       Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року позов задоволено.
       Стягнуто з Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 714 816 грн (сімсот чотирнадцять тисяч вісімсот шістнадцять грн 00 коп.), завдану в період з листопада 2010 року по жовтень 2018 року, внаслідок порушення його прав у зв`язку з прийняттям Підкамінською селищною радою Бродівського району Львівської області рішення від 20.10.2010 № 322 «Про продаж земельної ділянки» в частині продажу земельної ділянки площею 0,0676 га ТзОВ «Джерело», незаконність якого підтверджена рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року у справі № 439/212/14-ц.
       Рішення суду оскаржила Підкамінська селищна рада Бродівського району Львівської області. 
       В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок суду про належність позивачу на праві власності на час прийняття відповідачем рішення №322 від 20.10.2010 року «Про продаж земельної ділянки» в частині продажу земельної ділянки площею 0,0676 га ТзОВ «Джерело», об`єктів нерухомого майна, що розміщені на зазначеній земельній ділянці, є помилковим. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 набув право власності на 1/3 частинки даного майна в порядку спадкування частки його дружини ОСОБА_2 і таке право на зазначене майно у нього виникло з дати його державної реєстрації - 18.01.2011, тобто після прийняття відповідачем рішення №322 від 20.10.2010 року. Суд першої інстанції однобічно та з врахуванням лише аргументів позивача дійшов до необґрунтованого висновку, що прийняттям рішення №322 від 20.10.2010 року позивачу було завдано моральну шкоду та застосував спосіб визначення грошового розміру моральної шкоди, який не підлягав застосуванню до даних правовідносин. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       У засіданні суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.
       Представник Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча селищна рада була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення  ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.        
       Відповідно до положень 16 ЦК України  кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
       Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
       Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
       Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. 
       Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.
       Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
       Судом установлено, що відповідно до договорів купівлі-продажу від 29 вересня 1998 року та від 09 вересня 1998 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Джерело» з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з іншої сторони, товариство продало, а вказані фізичні особи купили водозабірну скважину, що складає 1/20 ідеальну частку цілісного майнового комплексу цеху безалкогольних напоїв, а також насосну споруду 17,6 м кв. та водонапірну башню, що складає 1/100 ідеальну частку цілісного майнового комплексу цеху безалкогольних напоїв, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
       Вказане вище нерухоме майно на момент його відчуження знаходилось на земельній ділянці площею 0,0676 га, якій у подальшому було присвоєно кадастровий номер 4620355400:10:005:0003.
        ОСОБА_1  є власником 1/3 частки нерухомого майна, а саме: насосної, водонапірної башні, водозабірної скважини, що знаходяться по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 грудня 2010 року . Витяг про державну реєстрацію права власності № 28699291 від 18 січня 2011 року. 
       20 жовтня 2010 року Підкамінська селищна рада Бродівського району Львівської області прийняла рішення № 322 «Про продаж земельної ділянки» в частині продажу земельної ділянки площею 0,0676 га кадастровий номер 4620355400:10:005:0003. На підставі цього рішення 28 жовтня 2010 року між Підкамінською селищною радою Бродівського району Львівської області та ТОВ «Джерело» укладено договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки.
       Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року у справі № 439/212/14-ц за позовом ОСОБА_1  до Реєстраційної служби Бродівського районного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_5 , Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Артеменко Н. В., ОСОБА_3 , про визнання незаконним рішення селищної ради, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнано незаконним рішення Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області від 20 жовтня 2010 року № 322 «Про продаж земельної ділянки» в частині продажу земельної ділянки площею 0,0676 га ТОВ «Джерело» та скасовано в цій частині; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 жовтня 2010 року, укладений між Підкамінською селищною радою Бродівського району Львівської області та ТОВ «Джерело» в частині продажу земельної ділянки площею 0,0676 га кадастровий номер 4620355400:10:005:0003, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .
       При цьому, Велика Палата Верховного Суду під час розгляду касаційної скарги на вищезгадане рішення Бродівського районного суду Львівської області та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2016 року висловила позицію про те, що Підкамінська селищна рада не мала права продавати цю земельну ділянку без з`ясування її правового статусу та забезпечення прав власників об`єктів нерухомого майна, оскільки на момент прийняття рішення та укладення договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки на ній перебували об`єкти нерухомості (насосна, водонапірна башта, водозабірна свердловина), які належать на праві власності трьом фізичним особам, у тому числі ОСОБА_1 , а саме, земельна ділянка перебувала у правомірному користуванні зазначених осіб.
       Як убачається з матеріалів справи, позивач для відновлення його порушеного права, як користувача земельної ділянки площею 0,0676 га кадастровий номер 4620355400:10:005:0003, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на даний час перебуває у власності ОСОБА_5 , звертався спільно з іншими співвласниками нерухомого майна, яке розташоване на цій земельній ділянці, із відповідною заявою про витребування майна до Підкамінської селищної ради. Проте, селищна рада відмовилася це робити, тому позивач звернувся з позовом до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.  За результатами розгляду даного позову (справа № 439/1026/18) постановою Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Радехівської місцевої прокуратури, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. 
       Задовольняючи позов ОСОБА_1  в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що наявність завданої позивачу моральної шкоди, протиправність дій Підкамінської селищної ради, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням Підкамніської селищної ради та вини останньої в її заподіянні підтверджена рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року у справі № 439/212/14-ц. Із змісту ухвали апеляційного суду у цій справі вбачається, що на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій встановлено факт ліквідації ТОВ «Джерело». Крім того, з часу набуття цієї земельної ділянки у власність, спочатку Товариством з обмежено відповідальністю «Джерело», а потім  ОСОБА_5 і по даний час позивач не має доступу (більше восьми років) до належного йому на праві власності нерухомого майна, не може вільно його експлуатувати (володіти, користуватися) та розпоряджатися ним. Він разом із співвсниками нерухомого майна  ОСОБА_6  та ОСОБА_4  мали намір на базі придбаного нерухомого проводити підприємницьку діяльність  з виробництва та продажу мінеральної води з метою отримання прибутку, що за таких обставин стало неможливим. Також він має труднощі у відчуженні належної йому 1/3 частки в об`єктах нерухомого майна - насосної, водонапірної башні, водозабірної свердловини, оскільки  експлуатація зазначеного майна за призначенням є неможливою без земельної ділянки, яка перебуває у власності  ОСОБА_5 , який не допускає його до такого. Внаслідок порушення прав позивача, єдиним джерелом доходу є пенсія, розмір якої в період з січня 2016 року по січень 2018 року становив в середньому 5 288,05 грн, що підтверджується довідкою про доходи пенсіонера № 141/04 від 22.01.2018, виданою ТУ ПФУ в Рівненській області, позивач був позбавлений права на гідний рівень життя, не мав можливості отримувати доходи від підприємницької діяльності, що поставило його сім`ю в скрутне матеріальне становище, так як на його утриманні у зазначений період перебували батьки, які проживали на окуповані території (м. Донецьк) та були позбавлені засобів для існування (у 2014 році уряд прийняв постанову, якою припинив виплату пенсій на тимчасово окупованій території України). Відчуття провини за те, що він не виправдав надій і сподівань батьків постійно супроводжує позивача, руйнує його душевний спокій, у зв`язку з чим нього погіршився стан здоров`я. Внаслідок постійних стресів та переживань, пов`язаних зі зверненнями до суду за захистом свого порушеного права  в період з 07 липня 2011 року по 18 липня 2011 року, з 16 квітня 2018 року по 23 квітня 2018 року позивач проходив лікування у Відділенні денного стаціонару Поліклініки № 1 Рівненської центральної міської лікарні, що підтверджується відповідними епікризами. У 2014 році позивач був учасником антитерористичної операції, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_1 , виданим 20 липня 2015 року Рівненським обласним військовим комісаріатом. Під час антитерористичної операції отримав наскрізне вогнепальне поранення м`яких тканин правого стегна, через що в період з 29 вересня 2014 року по 13 жовтня 2014 року перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у Головному військово-медичному клінічному ордена червоної зірки центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», що підтверджується виписним епікризом (22487).  Для мирного врегулювання спору щодо відшкодування моральної шкоди звертався із письмовою пропозицією до Підкамінської селищної ради, проте така ігнорує  обов`язок повернути у власність територіальної громади земельну ділянку та пропозицію відшкодувати завдану йому моральну шкоду у добровільному порядку. Розмір моральної шкоди судом обчислено, виходячи з двох мінімальних розмірів заробітної плати за кожний місяць порушення прав позивача, починаючи з дати прийняття незаконного рішення Підкамінської селищної ради і до часу подання позову до суду.
       Однак, з таким висновком суду колегія суддів погоджується не повністю, з наступних мотивів.
       Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
       Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку  з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
       Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
       Проте, наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки, така презумпція має визначатися лише законом, тому діє стаття 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування.
       Разом з тим, цивільне законодавство ґрунтується на презумпції протиправності поведінки, яка призвела до шкоди, виходячи з принципу генерального делікту: спричинення шкоди особі або майну слід розглядати як протиправне, якщо законом не встановлено інше.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт спричинення позивачу діями відповідача моральної шкоди є доведеним, оскільки порушення його права встановлено судовими рішеннями та таке порушення триває по даний час, однак не погоджується з розміром моральної шкоди, визначеним судом, оскільки такий розмір моральної шкоди вважає належним чином не обґрунтованим.
       Враховуючи характер порушення прав позивача, глибину його душевних страждань, наслідки позбавлення його можливості реалізації своїх намірів щодо належного йому майна, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню в користь позивача слід змінити, стягнути з відповідача в користь позивача 200 000 грн моральної шкоди, що, на думку суду, є достатньою моральною сатисфакцією його порушеного права.

       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області задоволити частково.
       Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року змінити. 
       Стягнути з Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області в користь ОСОБА_1 200 000 грн моральної шкоди.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 29 березня 2021 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Ванівський О.М.        

                                                                               Мельничук О. Я.