ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/10187/16
адміністративне провадження № К/9901/1146/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Рибачука А.І.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/10187/16
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Управління Держреєстрації), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) «Атлант - 152», третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,              ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2017, ухвалену у складі головуючого судді Арсірія Р.О. та
постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Вівдеченко Т.Р., суддів Файдюка В.В.,           Чаку Є.В., 
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. 05.07.2016 до Окружного адміністративного міста Києва надійшов позов         ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у якому  вони просили:
визнати протиправними та скасувати рішення Управління Держреєстрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу): індексний номер: 25388855 від 19.10.2015 17:51:34; індексний номер: 25384950 від 19.10.2015 16:41:14; індексний номер: 25383351 від 19.10.2015 16:16:48; індексний номер: 25382276 від 19.10.2015 15:59:59; індексний номер: 25293621 від 15.10.2015 14:32:43; індексний номер: 24905194 від 30.09.2015 15:09:26; індексний номер: 24902573 від 30.09.2015 14:38:28; індексний номер: 22354788 від 24.06.2015 17:12:35;
визнати недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно: від 19.10.2015, індексний номер: 45887419; від 15.10.2015, індексний номер: 45676580; від 19.10.2015, індексний номер: 45878496; від 19.10.2015, індексний номер: 45875118; від 19.10.2015, індексний номер: 45876145; від 30.09.2015, індексний номер: 44823896; від 30.09.2015, індексний номер: 44827656; від 24.06.2015, індексний номер: 39630759.
зобов`язати державного реєстратора внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:  № 623 (в літ. А) загальною площею 4,8 кв. м; № 624 (літ. «А») загальною площею 68,4 кв. м; № 625 (літ. «А») загальною площею 50,3 кв. м; № 626 (літ. «А») загальною площею 47,9 кв. м; № 627 (в літ. «А») загальною площею 18,4 кв. м; № 628 загальною площею 19,4 кв. м; № 629 (в літ. «А») загальною площею 14,2 кв. м;            № 630 (в літ. «А») загальною площею 19,3 кв. м.
Позовні вимог обґрунтовано посиланням на те, що державні реєстратори Управління Держреєстрації протиправно та всупереч Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013         № 868 (далі - Порядок № 868) здійснили реєстрацію права власності за                    ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» на нежитлові приміщення підвалу та горища, які належать на праві спільної сумісної власності мешканцям багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 .
2. Окружний адміністративний суду м. Києва постановою від 08.09.2017, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018, відмовив у задоволенні позовних вимог.
3. 09.01.2019  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до Верховного Суду  із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2017 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018, ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог.
4. Верховний Суд ухвалою від 17.01.2019 відкрив касаційне провадження та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
5. 06.02.2019 від ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів»  до суду касаційної інстанції надійшов відзив на касаційну скаргу позивачів, у якому третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані позивачами судові рішення - без змін.
6. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02.07.2019 №880/6143/17 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді-доповідача     Гімона М.М. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №14), що унеможливлює його участь у розгляді даної справи.
7. Протоколом розподілу справи від 02.07.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І.- головуючий суддя, судді: Стеценко С.Г.,   Стрелець Т.Г.
8. Ухвалою судді Верховного Суду від 03.07.2019 прийнято зазначену справу до свого провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9. У справі, яка розглядається суди встановили, що рішенням Державного реєстратора Коломієць О.А. Управління Держреєстрації від 24.06.2015 №22354788 за результатами розгляду заяви представника ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», прийнятої 10.04.2015 за реєстраційним номером 10979885, на підставі частини другої статті 9 Закону № 1952-IV та пункту      20 Порядку №868 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення № 623, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів».
Рішенням Державного реєстратора Тарнавської С.В. Управління Держреєстрації від 30.05.2015 №24905194 за результатами розгляду заяви представника                         ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», прийнятої 29.09.2015 за реєстраційним номером 13522423, на підставі частини другої статті         9 Закону № 1952-IV та пункту 20 Порядку №868 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення № 624, що розташоване за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 152, за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів».
Рішенням Державного реєстратора Аврамченко С.С. Управління Держреєстрації від 30.05.2015 №24902573 за результатами розгляду заяви представника                        ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», прийнятої 29.09.2015 за реєстраційним номером 13520791, на підставі частини другої статті         9 Закону № 1952-IV та пункту 20 Порядку №868 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення № 625, що розташоване за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 152, за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів».
Рішенням Державного реєстратора Бучинського Д.Д. Управління Держреєстрації від 19.10.2015 №25383351 за результатами розгляду заяви представника                        ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», прийнятої 13.10.2015 за реєстраційним номером 13767360, на підставі частини другої статті       9 Закону № 1952-IV та пункту 20 Порядку №868 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення № 626, що розташоване за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 152, за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів».
Рішенням Державного реєстратора Тарнавської С.В. Управління Держреєстрації від 19.10.2015 №25382276 за результатами розгляду заяви представника                        ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», прийнятої 13.10.2015 за реєстраційним номером 13770465, на підставі частини другої статті          9 Закону № 1952-IV та пункту 20 Порядку №868 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення № 627, що розташоване за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 152, за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів».
Рішенням Державного реєстратора Бродюк І.Ю. Управління Держреєстрації від 19.10.2015 №25384950 за результатами розгляду заяви представника                        ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», прийнятої 13.10.2015 за реєстраційним номером 13766169, на підставі частини другої статті         9 Закону № 1952-IV та пункту 20 Порядку №868 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення № 628, що розташоване за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 152, за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів».
Рішенням Державного реєстратора Тарнавської С.В. Управління Держреєстрації від 15.10.2015 №25293621 за результатами розгляду заяви представника                        ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», прийнятої 13.10.2015 за реєстраційним номером 13768265, на підставі частини другої статті        9 Закону № 1952-IV та пункту 20 Порядку №868 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення № 629, що розташоване за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 152, за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів».
Рішенням Державного реєстратора Скляренко О.М. Управління Держреєстрації від 19.10.2015 №25388855 за результатами розгляду заяви представника                         ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», прийнятої 13.10.2015 за реєстраційним номером 13767635, на підставі частини другої статті         9 Закону № 1952-IV та пункту 20 Порядку №868, проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення № 630, що розташоване за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 152, за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів».
Згідно із витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі вказаних вище рішень, Державними реєстраторами внесено записи про державну реєстрацію права власності                  ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» на об`єкти нерухомого майна: нежитлові приміщення №№ 623, 624, 625, 626,627, 628, 629, 630 в житловому будинку, що розташований за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 152.
Позивачі не погоджуються із вказаними рішеннями державного реєстратора звернулися до суду з цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державними реєстраторами було правомірно проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення №№ 623,624,625,626,627,628,629,630 в житловому будинку, що розташований за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 152 за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», оскільки для проведення такої реєстрації ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» були наданні всі необхідні документи, що підтверджують виникнення прав на нерухоме майно, разом із заявоми, відповідно до положень Закону 1952-IV та Порядку № 868.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. Касаційна скарга позивачів мотивована, зокрема, тим, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано положення статей 9, 15 Закону             № 1952-IV та пунктів 15, 50 Порядку № 868, що призвело до неправильного вирішення спору, оскільки ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» не подавало державним реєстратором документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом  спірних об`єктів (допоміжних та технічних приміщень №№ 623-630), як окремих самостійних об`єктів інвестування (нерухомості). Також ними не було подано документів, що підтверджують присвоєння об`єктам нерухомого майна окремої адреси.  
12. У відзиві на касаційну скаргу позивачів ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» вказує на законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а також на відсутність у відповідача підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за ним, оскільки заявником було подано всі необхідні документи та дотримано вимоги чинного законодавства для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудовані об`єкти нерухомого майна.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
14. Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
15. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
16. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
17. Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
18. Згідно із частиною другою статті 4 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
19. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суд та розгляду справи в суді першої інстанцій) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
20. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
21. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
22. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
23. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
24. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
25. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
26. Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.
27. Отже, публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
28. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
29. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорювані рішення.
30. Натомість, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17).
31. Судами попередніх інстанцій у цій справі встановлено, що предметом спору є рішення суб`єкта владних повноважень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (нежитлові приміщення № 623, 624, 625, 626, 627, 628, 629, 630) в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів». При цьому позивачі заперечують проти проведення такої державної реєстрації та оформлення за вказаним товариством права власності на вказані приміщення та вказують на те, що вони є спільною власністю усіх власників квартир цього будинку.
32. Тобто спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, через те, що державний реєстратор, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачами. Оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувались реєстрації прав третьої особи, а не позивачів.
33. Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.
35. Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
36. На підставі частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
37.  Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
38. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
39. Оскільки позовні вимоги заявлено фізичними особами на захист порушеного, на їх думку, права спільної власності на об`єкти нерухомого майна, то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Спір із цих правовідносин з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися судами за правилами ЦПК України. 
40. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. 
41. Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
42. Згідно зі статтею 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
43. Відповідно до статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частина перша).
44.  Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, а тому, захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, слід здійснювати за правилами цивільного судочинства, що в свою чергу виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку з чим, за правилами статті  354 КАС України провадження у справі підлягає закриттю.
45. Відповідно до частини першої статті 239 КАС України (у редакції Закону України від 15.01.2020 №460-IX) якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 343, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2017 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 у справі №826/10187/16 - скасувати.
Провадження у справі №826/10187/16 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Атлант - 152», третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - закрити.
Роз`яснити, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції цивільного суду та що позивачі мають право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судді	А.І. Рибачук Т.Г. Стрелець  С.Г. Стеценко