П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
16 березня 2021 року                                                                м. Київ
 
справа № 755/20083/19
 
провадження № 22-ц/824/535/2021
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Іванової  І.В. (суддя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
сторони:
позивач  -   Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»     
відповідач - ОСОБА_1       
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року у складі судді Арапіної Н.Є., повний текст складений 12.03.2020 року, 
    
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2019 року позивач ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних.
 Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 , які надаються позивачем. 
Разом з тим, відповідач не виконує зобов`язання по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого за період з   01 липня 2014 року по 30 вересня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 2 738,66 грн. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 2 738,66 грн., інфляційні втрати за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 1 634,55 грн., три проценти річних за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 351,21 грн. та витрати зі сплати судового збору.
Відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи проти задоволення позову, подав до суду клопотання, в якому просив застосувати строк позовної давності.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 12 грудня 2016 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 215,46 грн., інфляційні втрати за період з 12 грудня 2016 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 237,28 грн. та три проценти річних за період з 12 грудня 2016 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 65,19 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 211,31 грн. 
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом не взято до уваги та не досліджено договір від 13 жовтня 2017 року                           № 1412002426/Р/2017 про розстрочення заборгованості, відповідно до якого ОСОБА_1 визнав свою заборгованість, яка станом на 13 жовтня 2017 року складала 3 666,51 грн. і частково сплачував її.
Позивач вважає, що вказані обставини є підставою для переривання строку позовної давності.
Відповідач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.   
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, ухвалою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року.
Таким чином, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал».    
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 4 724,42 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.  
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 , які надаються позивачем.
Згідно розрахунку заборгованості відповідача по сплаті за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2019 року заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення становить 2 738,66 грн., інфляційні втрати становлять 1 634,55 грн. та три проценти річних у розмірі 351,21 грн. (а.с. 13-14).
Відповідач ОСОБА_1  просив застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності (а.с. 32).
Задовольняючи частково позовні вимогиПрАТ «АК «Київводоканал», суд першої інстанції дійшов висновку, що звернувшись до суду з позовною заявою    12 грудня 2019 року позивач пропустив трирічний строк позовної давності, а тому заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення підлягає стягненню за період з 12 грудня 2016 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 215,46 грн. Крім того, суд, з урахуванням строку позовної давності, стягнув інфляційні витрати за період з 12 грудня 2016 року по              30 вересня 2019 року у розмірі 237,28 грн. та три проценти річних у розмірі 65,19 грн.
Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України частиною четвертою сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За частинами 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2019 року включно.
 Як вбачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2017 року між сторонами було укладено договір № 1412002426/Р/2017 про розстрочення заборгованості, відповідно до п. 1.1. якого, боржник визнає свою заборгованість перед кредитором, що виникла у зв`язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті послуги з центрального постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 , яка станом на 13 жовтня 2017 року складала 3 666,51 грн. Згідно п. 2.1. Договору розстрочка заборгованості, вказаної в п. 1.1. Договору, надається на 24 календарних місяці (з 13 жовтня  2017 року по 30 листопада 2019 року) (а.с. 9-11). 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що відповідач частково вносив оплату протягом даного періоду, а саме у січні, лютому, травні, червні, липні, жовтні 2018 року, а також січні, березні, квітні, липні та серпні 2019 року (а.с. 13-14). 
Отже, в зв`язку з укладення між сторонами договору про розстрочення заборгованості від 13 жовтня 2017 року, а також частковим погашенням відповідачем заборгованості, відбулось переривання строку позовної давності, а тому з  ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ПрАТ «АК «Київводоканал»  заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2019 року в розмірі 2 738,66 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 1 634,55 грн. та три проценти річних у розмірі 351,21 грн.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідачем вищевказаний розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами спростований не був.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.  
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ПрАТ «АК «Київводоканал»  підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних задовольнити.
Стягнути зОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (код ЄДРПОУ 03327664) заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2019 року в розмірі 2 738,66 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 1 634,55 грн. та три проценти річних у розмірі 351,21 грн.
Понесені Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (код ЄДРПОУ 03327664) витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 802,50 грн. компенсувати за рахунок держави.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

 
Головуючий:                                                                              

Судді: