КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
26 січня 2021 року                                                                                                 м. Київ
 
Унікальний номер справи № 760/17731/16  
Апеляційне провадження 22-ц/824/1137/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Махлай Л.Д., 
суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретарі: Гойденко Д.В.
 
сторони          
позивач                      Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»
 
відповідач                  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від                      16 серпня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Коробенко С.В., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди,
 
в с т а н о в и в :
 
у жовтні 2016 ПрАТ «СК «Провідна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останнього в порядку регресу сплачене страхове відшкодування у сумі 28 826,83 грн. 
В обґрунтування позову зазначало, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за полісом від 12.12.2012, предметом якого є страхування відповідальності водія автомобіля «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 .
17.08.2013 ОСОБА_1 , керуючи вищезазначеним автомобілем, здійснив зіткнення з автомобілем «OPEL Astra 1.4», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів.
Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києві від 30.08.2013, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 .
Свої зобов`язання перед потерпілою особою згідно з умовами договору позивач   виконав, сплативши на користь ПрАТ «Інгосстрах» страхове відшкодування у сумі                 28 826,83 грн.
Оскільки, відповідач порушив п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не повідомив про настання страхової події, позивач має право на стягнення сплачених товариством сум в порядку регресу.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2017 позов  задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Провідна» в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 28 826, 83 грн. Вирішено питання судових витрат.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2020 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, він не проживає за адресою, вказаною у позовній заяві: у АДРЕСА_1 , а зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 . Суд направив йому судову повістку на адресу, вказану у позові, незважаючи на те, що мав дані про те, що він не зареєстрований у м. Києві. Відтак суд розглянув справу без його участі, не  повідомивши про дату, час і місце розгляду справи. У березні 2008 року він втратив паспорт та посвідчення водія, та звернувся до Зарічного ВМ Сумської області із заявою про втрату документів. Вказує, що автомобілем «DAEWOO NEXIA»,                                    д.н.з. НОМЕР_1 не керував та ДТП не спричиняв.
У судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.08.2013 в м. Києві на перехресті вулиць Фрунзе-Куренівської ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO NEXIA»,                    д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «OPEL Astra 1.4»,                                  д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів.
Постановою Подільського районного суду м. Києві від 30.08.2013 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля марки «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів            № АВ/8843814 від 12.12.2012 застрахована у ПрАТ «СК «Провідна».
Майнові інтереси власника автомобіля «OPEL Astra 1.4», д.н.з. НОМЕР_2 , були застраховані в ПрАТ «Інгосстрах» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту DNH0CPS-12941QQ від 04.10.2012. 
Відповідно до страхового акту № 2300078359 від 16.09.2015 ПрАТ «СК «Провідна» виплатила страхове відшкодування у сумі 28 826,83 грн ПрАТ «Інгосстрах» відповідно до платіжного доручення від 17.09.2015.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неповідомлення відповідачем у встановлений строк страховика про настання страхового випадку має наслідком виникнення регресивної вимоги до нього.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо  справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Одним із доводів апеляційної скарги є те, що справу розглянуто у відсутність відповідача, який не був повідомлений про день та час судового розгляду.
Дані доводи підтверджуються матеріалами справи, з яких вбачається, що ні копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами, ні судові повістки відповідачу не вручені. Зазначені документи направлялися на адресу відповідача, яка вказана у позовній заяві:                  АДРЕСА_1 . За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України ОСОБА_1 по м. Києву не зареєстрований.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи, як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.
Дані про те, що виклик відповідача здійснювався через оголошення у пресі у матеріалах справи відсутні.
Відповідач стверджував, що ніколи не проживав та не був зареєстрований за адресою, вказаною у позові. При розгляді апеляційної скарги судом оглянуто паспорт відповідача, у якому зазначено місце реєстрації з 25.09.1992 по 21.04.2009 АДРЕСА_3 , а надалі: АДРЕСА_2 .
Суд мав можливість усунути зазначені процесуальні порушення, проте ухвалою  від 13.08.2020 у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення відмовлено.
Оскільки суд розглянув справу не маючи даних про те, що відповідач повідомлений про день та час судового розгляду, це є безумовною підставою для скасування судового рішення. 
Колегія суддів також не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо суті спору.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно із п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на час ДТП, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до п.п. «г» п. 38.1.1 ст. 38 цього Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який причинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
У правових висновках Верховного Суду України, які викладені у постановах від 16.09.2015 № 6-284цс15, від 22.03.2017 № 6-2011цс16, від 31.05.2017 № 6-1613цс16 зазначено, що наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП,  яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. 
Розглянувши справу у відсутності відповідача, який не був повідомлений про день та час судового розгляду, суд не з`ясовував питання причин неповідомлення про ДТП, та чи призвело таке не повідомлення до  не можливості страховику перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Відповідач стверджує, що ДТП сталася не з його вини, оскільки він у 2008 році втратив посвідчення водія, про що звернувся із заявою про втрату документа. У підтвердження цих доводів відповідач надав довідку Зарічного ВМ Сумської області від 18.03.2008 (а.с. 112).
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про відсутність його вини у вчиненні ДТП, оскільки вина відповідача встановлена постановою Подільського районного суду                     м. Києві від 30.08.2013, яка відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення, та при розгляді даної цивільної справи питання про наявність чи відсутність вини відповідача не може переглядатися.
Відтак, уданому випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до п. 33.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на час ДТП, уразі оформлення працівниками відповідного підрозділу МВС України відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.
З постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.09.2015 вбачається, що позивач виплатив страхове відшкодування ПАТ «СК «Інгосстрах» на підставі наказу Господарського суду м. Києва від 06.07.2015.
Відтак обставини ДТП, перелік та характер пошкоджень транспортного засобу потерпілого, розмір матеріального збитку тощо встановлено рішенням суду.
Оскільки працівниками відповідного підрозділу МВС України при оформленні ДТП було встановлено та зафіксовано пошкодження обох автомобілів, а рішенням суду, яке набрало законної сили, та на підставі якого позивачем сплачено страхове відшкодування,  встановлено розмір шкоди та перевірено обсяг та характер пошкоджень транспортного засобу, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Оскільки неповідомлення відповідачем страховика про настання ДТП не призвело до неможливості перевірити обставини ДТП власними силами та не призвело до  необґрунтованих виплат, колегія суддів вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року скасувати.
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови виготовлений 27.01.2021.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай

 
 Судді                                                                                                В. А. Кравець

 
О. Ф. Мазурик