УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження 

19 березня 2021 року  

м. Київ

справа № 640/10017/19
адміністративне провадження № К/9901/7487/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,
перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року (суддя        Маруліна Л.О.) та 
постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року (колегія у складі суддів Губської Л.В., Карпушової О.В., Степанюка А.Г.)
у справі № 640/10017/19
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, 
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження йому виплати перерахованої з 01.01.2018 пенсії її максимальним розміром;
- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві провести виплату перерахованої з 01.01.2018 пенсії без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2021 змінено мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020.

03.03.2021 позивач подав касаційну скаргу, що 04.03.2021 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2021, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що з 20.12.2016 Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) не встановлює обмеження максимального розміру пенсій для осіб, яким була призначена пенсія згідно з цим Законом. Суд апеляційної інстанції неправильно застосував ст. 2 Закону від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), що дублює ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII, визнану неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016. При вирішення спору суд апеляційної інстанції керувався постановою Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, висновки у якій не стосувалися застосування положень Закону № 2262-XII, водночас, не обґрунтував не застосування до спірних правовідносин висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15.04.2019 у справі № 127/4270/17, від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17, від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі    № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17, від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 30.10.2019 у справі № 826/17744/17.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого. 
За правилом пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності підлягають касаційному оскарженню у випадку, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Спір у цій справі стосується правомірності обмеження граничним розміром пенсії військовослужбовця, призначеної відповідно до Закону № 2262-XII. 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, виходив з висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, щодо обмеження граничним розміром пенсії за вислугу років, призначену працівнику льотного складу відповідно до ст. 54 Закону України від 05.11.1991                № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».
Оскільки матеріально-правове регулювання правовідносин у цій справі та у справі № 580/234/19 є різним, зазначене може свідчити про те, що спірні правовідносини у справах не є подібними. 
У такому випадку касаційна скарга стосується питання права, що має значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
З огляду на викладене, Суд, як виняток, здійснить касаційний перегляд судових рішень, ухвалених у цій справі.
Згідно з ч. 3 ст. 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є аргументи скаржника щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й наявність обставин, наведених у п. 1 ч. 4 ст. 328, пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. На стадії відкриття провадження Суд не здійснює ретельної перевірки доводів касаційної скарги. 
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку на касаційне оскарження, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись ст. 328-335, 338, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року.
2.          Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 640/10017/19.
3.          Направити особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
4.          Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб