ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1597/21 Справа № 206/3486/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2020 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, –

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.01.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист. 09.04.2015 року державним виконавцем Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Однак, відповідач не виконує належним чином свої обов`язки по утриманню доньки, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 12 079,76 грн за період з листопада 2016 року по 01.10.2020 року. Позивачка неодноразово протягом 2017-2019 років зверталась до відповідача з проханням погасити заборгованість, а також звертала увагу відповідача на право позивача стягнути з відповідача пеню відповідно до діючого законодавства України.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2016 року по 01.10.2020 року в розмірі 20 305,80 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та інших доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття щомісячно, стягнення аліментів із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювати із 30.01.2015 року і до 03.11.2028 року (а.с.6-7, 31-32).

Згідно копії виконавчого листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та інших доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття щомісячно, стягнення аліментів із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювати із 30.01.2015 року і до 03.11.2028 року (а.с.8, 33).

Згідно копії постанови державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Гаджиєвої Е.М. про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 09.04.2015 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 , запропоновано з усіх видів доходів, що належать до виплати боржнику, після відрахування податків проводити утримання в розмірі 50% (25% – погашення заборгованості та 25% – поточні аліменти) до повного погашення заборгованості (а.с.9, 34-35).

Також судом установлено, що спору по заборгованості за виконавчим листом № 206/446/15-ц від 10.02.2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 03.09.2020 року не має, розбіжності у розрахунках були усунуті шляхом складення нового розрахунку старшим державним виконавцем, з яким погодилися обидві сторони (а.с.70).

З копії виписки за картковим рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 з період з 01.01.2018 року по 06.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 періодично сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 (а.с.74-76).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх недоведеності, прийшовши до висновку, що позивачкою не надано суду належного розрахунку пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів або належних та достатніх доказів, щоб суд мав змогу самостійно зробити даний розрахунок.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Згідно із частинами першою-третьою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України “Про виконавче провадження”, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України “Про виконавче провадження”.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 та дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 %. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені – 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Колегія суддів виходить із встановлених судом обставин і перевіряє застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права на час ухвалення судового рішення з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до складеного державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 206/446/15-ц від 10.02.2015 року, за період з листопада 2016 року по 01.10.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 12 079,76 грн., яка не оспорювалась сторонами (а.с.70). Також, в суді апеляційної інстанції позивачкою надавалась довідка-розрахунок заборгованості за виконавчим листом № 206/446/15-ц від 10.02.2015 року, за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року згідно до якого відповідач має заборгованість станом на 01.10.202 року в розмірі 12 118,69 грн., яка також не оспорювалась сторонами.

Період прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів колегія суддів бере визначений позивачкою на час подання уточненої позовної заяви, у межах заявлених позовних вимог, а саме за період з листопада 2016 року по 01.10.2020 року (а.с.66-68).

Розрахунок пені (сума заборгованості х 1% х кількість днів)	Розмір пені (розрахований)	Розмір пені (відповідно до ч.1 ст. 296 СК України)	
238,75х1%х154	367,68	238,75	
872,66х1%х199	1736,59	872,66	
1308,25х1%х168	2197,86	1308,25	
1323,59х1%х138	1826,55	1323,59	
40,25х1%х248	99,82	40,25	
246,16х1%х327	804,94	246,16	
877,09х1%х296	2596,19	877,09	
804,66х1%х314	2526,63	804,66	
185,25х1%х284	526,11	185,25	
49,71х1%х253	125,77	49,71	
1776,54х1%х346	6146,86	1776,54	
732,06х1%х254	1859,43	732,06	
498,00х1%х283	1409,34	498,00	
542,75х1%х316	1715,09	542,75	
61,44х1%х434	266,65	61,44	
337,31х1%х404	1362,73	337,31	
219,85х1%х466	1024,50	219,85	
63,52х1%х837	531,66	63,52	
259,50х1%х872	2262,84	259,50	
245,52х1%х904	2219,50	245,52	
66,27х1%х913	605,05	66,27	
65,32х1%х997	651,24	65,32	
598,71х1%х1041	6232,57	598,71	
61,75х1%х1013	625,53	61,75	
1290,25х1%х954	12308,99	1290,25	
590,31х1%х862	5088,47	590,31	
266,25х1%х832	2215,20	266,25	
187,07х1%х709	1326,33	187,07	
184,25х1%х679	1251,06	184,25	
47,00х1%х648	304,56	47,00	
724,93х1%х589	4269,84	724,93	
447,50х1%х528	2362,80	447,50	
242,00х1%х497	1202,74	242,00	
113,60х1%х467	530,51	113,60	
321,50х1%х436	1401,74	321,50	
750,50х1%х405	3039,53	750,50	
536,24х1%х375	2010,90	536,24	
555,99х1%х344	1912,61	555,99	
536,49х1%х314	1684,58	536,49	
787,74х1%х283	2229,30	787,74	
527,50х1%х252	1329,30	527,50	
350,75х1%х223	782,17	350,75	
2904,75х1%х9	261,43	261,43	
Всього	85233,16	20196,21	

Отже, розмір пені по аліментам за період з листопада 2016 року по 01.10.2020 року становить 20 196,21 грн.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Судом апеляційної інстанції було витребувано матеріали виконавчого провадження № 46491494 з примусового виконання виконавчого листа № 206/446/15-ц від 10.02.2015 року, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та інших доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття щомісячно.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 46491494, відповідно до складеного державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 206/446/15-ц від 10.02.2015 року, відповідач станом на 01.10.2020 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 9 118,69 грн.

Отже, пеня по аліментам підлягає стягненню за період з листопада 2016 року по 01.10.2020 року (в межах заявлених позовних вимог), виходячи з розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах виконавчого провадження та який не оспорюється сторонами за вищенаведеною формулою, але з урахуванням вимог частини першої статті 196 СК України.

При ухваленні рішення суд першої інстанції належним чином не з`ясував всіх обставин, що мають значення для справи, не витребував матеріали виконавчого провадження, не врахував положення частини статті 196 СК України, згідно якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, враховуючи положення частини першої статті 196 СК України та взявши до уваги те, що розмір пені не повинен перевищувати 100 % від самої заборгованості по сплаті аліментів, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 9 118,69 грн. за період з листопада 2016 року по 01.10.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2016 року по 01.10.2020 року в розмірі 9 118,69 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2020 року – скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2016 року по 01 жовтня 2020 року в розмірі 9118,69 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко