ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року 
м. Київ
Справа №  04/5026/803/2012 

Верховний Суд у складі суддів     Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого,      Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.,

за участю представників: 
АТ "Державний експортно-імпортний банк України" - Головіної О.І. (дов. №0001000/19883-20 від 26.08.2020), 
ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" - Назаренка С.А. (ордер ЧК №196902 від 23.03.2021),
ліквідатора ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" - арбітражного керуючого Носань Н.С.,
Офісу Генерального прокурора - Гусарової А.В. (посв. № 057068),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
на постанову Північного апеляційного     господарського суду від     24.11.2020 
у справі  № 04/5026/803/2012
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІГ-Жашківський цукровий завод" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Носань Н.С.
до Левченко Олени Аркадіївни 
про стягнення збитків у розмірі 1 533 477, 60 грн
у справі за заявою ініціюючого кредитора Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІГ - Жашківський цукровий завод"
про банкрутство юридичної особи.

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Господарського суду Черкаської області перебуває справа №04/5026/803/2012 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ- Жашківський цукровий завод».

Боржником у особі ліквідатора арбітражного керуючого Носань Н.С., у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІГ - Жашківський цукровий завод"  (далі - ТОВ "ВІГ - Жашківський цукровий завод", боржник, позивач) подано заяву від 25.10.2019 № 02-30/484 з вимогою стягнути з Левченко Олени Аркадіївни на користь ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" збитки у розмірі 1533477,60 грн - кошти, які залишались на ліквідаційному рахунку боржника, відкритому у Публічному акціонерному товаристві "Фідобанк"  (далі - ПУАТ "Фідобанк", Банк), та які були втрачені у зв`язку з ліквідацією цього Банку внаслідок протиправних, умисних дій попереднього ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Левченко О.А.

В обґрунтування доводів позивач вказувала, що під час здійснення арбітражним керуючим Левченко О.А. повноважень ліквідатора банкрута у справі був проданий майновий комплекс боржника за укладеним з ТОВ "ЛВС-2012" договором купівлі-продажу.

Після проведеного розподілу отриманих від продажу майна боржника коштів, отриманих від продажу майна, на ліквідаційному рахунку у ПУАТ "Фідобанк" утворився залишок коштів у сумі 1528989,25 грн.

Ухвалою суду від 22.03.2016, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.05.2016, визнано недійсними результати аукціону з продажу майнового комплексу ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод", арбітражного керуючого Левченко О.А. усунуто від виконання обов`язків ліквідатора    банкрута,   ліквідатором    призначено  арбітражного  керуючого  Носань Н.С. Постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2016 зазначені судові рішення було скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області в іншому складі суду.

Однак, арбітражним керуючим Левченко О.А. не було виконано вимогу ухвали суду від 22.03.2016 у цій справі та не передано новопризначеному ліквідатору банкрута, арбітражному керуючому Носань Н.С., документи, печатку та матеріальні цінності банкрута, бухгалтерську та іншої документації банкрута,  в тому числі про наявність на ліквідаційному рахунку коштів у сумі 1 533 477,60 грн.

З        метою отримання інформації про стан ліквідаційного рахунку та його балансу, арбітражним керуючим Носань Н.С. у період здійснення нею повноважень ліквідатора банкрута було подано у справі клопотання про витребування її у ПУАТ "Фідобанк", у задоволенні якого  ухвалою суду від 02.06.2016 було відмовлено.

Правлінням Національного банку України 18.07.2016 прийнято рішення № 142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ "Фідобанк", а 19.07.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - рішення №1265 "Про початок процедури ліквідації ПУАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з цими рішеннями з 20.07.2016 до 19.07.2018 включно розпочато процедуру ліквідації ПУАТ "Фідобанк". 

Право боржника розпорядитись коштами ліквідаційного рахунку  боржника  було припинено з 20.05.2016 у зв`язку із запровадженням у ПУАТ "Фідобанк" процедури тимчасової адміністрації та подальшою його ліквідацією. На момент відкриття ліквідаційної процедури ПУАТ "Фідобанк" (20.07.2016) повноваження ліквідатора банкрута відповідно до Постанови Вищого господарського суду України від 06.07.2016 виконувала арбітражний керуючий Левченко О.А., отже остання мала усі документи банкрута, а також була розпорядником коштів на спірному рахунку. 

За результатом нового розгляду справи ухвалою суду від 26.09.2016 визнано недійсними вказані вище результати аукціону та договір купівлі-продажу; ухвалою суду від 26.09.2016 у цій справі арбітражного керуючого Левченко О.А. усунуто від виконання обов`язків ліквідатора банкрута, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Назаренка С.А., який 24.02.2017 направив на адресу ПУАТ "Фідобанк" заяву № 02-05/210 з грошовими вимогами на суму 1 533 477,60 грн, на яку отримав лист Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" від 26.04.2017 №1-11-1-3-2/946-ЛК-ОГ про те, що заявником пропущено  місячний строк для звернення із заявою до банку, через що вимоги ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" задоволенню не підлягають і вважаються погашеними.

Згідно з випискою ПУАТ "Фідобанк" 06.12.2016 кошти у сумі 1 533 377,60 грн були списані з рахунку із зазначенням у призначенні платежу: "Списання на доходи коштів не заявлених в реєстрі кредиторів", отже є втраченими. При цьому, факт списання з рахунку коштів у вказаній сумі підтверджується банківською випискою, а також листами Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" від 26.04.2017 №1-11-1-3-2/946-ЛК-01 та від 12.03.2020 №27-3813/20. 

Суди звернули увагу, що у цій справі договірне зобов`язання ПУАТ "Фідобанк" перед боржником (ТОВ "ВІГ- "Жашківський цукровий завод") повернути кошти у розмірі 1533377,60 грн, які були на ліквідаційному рахунку, припинило своє існування в силу закону у зв`язку з пропуском боржником 30-ти денного строку для пред`явлення вимоги, тому у боржника-позивача виникли майнові втрати у розмірі цих зобов`язань. 

Звертаючись з позовом  ліквідатора ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" арбітражного керуючого  Носань Н.С. вказувала, що неподання Левченко О.А. кредиторської вимоги на суму 1 533 377,60 грн до ПУАТ "Фідобанк" у встановлені строки з 25.07.2016 до 23.08.2016 є протиправною бездіяльністю Левченко О.А. , яка полягає у порушенні абз.13 частини 2 статті 41 та пунктів 1 і 2 частини 2 і частини 3 статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за наслідками якої у боржника-позивача виникли майнові втрати у розмірі цих зобов`язань. 

Короткий зміст рішення  суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.07.2020 заяву боржника у особі ліквідатора банкрута від 25.10.2019 № 02-30/484 задоволено  повністю. Постановлено стягнути з Левченко О.А. на користь ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" збитки у розмірі 1 533 477,60 грн.

Місцевий господарський суд, зокрема, виходив з того, що на ліквідаційному рахунку боржника у ПУАТ "Фідобанк" з 31.03.2016 знаходились 1 533 377,60 грн, що підтверджується випискою ПУАТ "Фідобанк" за період з 29.09.2015 по 13.12.2016.

Право боржника розпорядитись цими коштами було припинено з 20.05.2016 у зв`язку із запровадженням у ПУАТ "Фідобанк" процедури тимчасової адміністрації та подальшою його ліквідацією. 

Станом на 20.05.2016 (дату введення тимчасової адміністрації ПУАТ "Фідобанк") ліквідатором банкрута була Носань Н.С., якій попереднім ліквідатором банкрута Левченко О.А. не була передана фінансово-господарська, установча документація боржника, що позбавило ліквідатора Носань Н.С. можливості отримати доступ до рахунку ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" в ПУАТ "Фідобанк".

Правлінням Національного банку України 18.07.2016 прийнято рішення № 142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ "Фідобанк", а 19.07.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - рішення №1265 "Про початок процедури ліквідації ПУАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з цими рішеннями з 20.07.2016 до 19.07.2018 включно розпочато процедуру ліквідації ПУАТ "Фідобанк". 

На момент відкриття ліквідаційної процедури ПУАТ "Фідобанк" (20.07.2016) повноваження ліквідатора банкрута відповідно до Постанови Вищого господарського суду України від 06.07.2016 виконувала арбітражний керуючий Левченко О.А.

Строк пред`явлення вимог кредиторами до ПУАТ "Фідобанк" складав з 25.07.2016 (понеділок) до 23.08.2016 (відповідно до частини 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку). 

У період з 25.07.2016 до 23.08.2016 уповноваженою на подання заяви з кредиторськими вимогами до ПУАТ "Фідобанк" була Левченко О.А. , яка такої заяви не подала.

У зв`язку з тим, що у цій справі договірне зобов`язання ПУАТ "Фідобанк" перед боржником (ТОВ "ВІГ "Жашківський цукровий завод") повернути кошти у розмірі 1533377,60 грн, які були на ліквідаційному рахунку, припинило своє існування в силу закону у зв`язку з пропуском боржником 30-ти денного строку для пред`явлення вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновку що у боржника-позивача виникли майнові втрати у розмірі цих зобов`язань. 

Правомірне списання ПУАТ "Фідобанк" коштів на ліквідаційному рахунку боржника є втратою майна, яку боржник зазнав у зв`язку із знищенням її речі (грошей на рахунку), що є реальними збитками у розмірі 1 533 377,60 грн.

За висновком суду першої інстанції неподання кредиторської вимоги на суму 1533377,60 грн до ПУАТ "Фідобанк" у встановлені строки з 25.07.2016 до 23.08.2016 є протиправною бездіяльністю Левченко О.А. , яка  полягає у порушенні абзацу 13 частини 2 статті 41 та пунктів 1 і 2 частини 2 і частини 3 статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного на час виникнення спірних правовідносин), чим боржнику завдано реальних збитків у вказаному розмірі.

Обставини фізичної неможливості арбітражного керуючого Левченко О.А. внаслідок хвороби подати заяву з вимогами до ПУАТ "Фідобанк" місцевим господарським судом визнано такими, що не підтверджено належними доказами, надана на їх підтвердження виписка медичного центру не визнана належним доказом, оскільки офіційно не засвідчує факт непрацездатності і не звільняє ні від виконання трудових обов`язків, ні від виконання обов`язків ліквідатора банкрута.

З огляду на дії та пояснення Левченко О.А місцевий господарський суд дійшов висновку, що її вина є непрямим умислом - Левченко О.А. усвідомлювала суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання; бездіяльність Левченко О.А. як ліквідатора банкрута не лише передує наслідку в часі (списання банком коштів на рахунку боржника), але і безпосередньо викликає його, отже має місце необхідний причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та його наслідком.

Зважаючи на викладене, місцевий господарський суд дійшов до висновків, що спричинення Левченко О.А. збитків боржнику у розмірі 1 533 377,60 грн відповідно до статті 22, частини 1 статті 1166 ЦК України, частини 1 статті 21 та частини 3 статті 25 Кодексу України з процедур банкрутства є правовою підставою для їх стягнення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Північного апеляційного     господарського суду від     24.11.2020  рішення Господарського суду Черкаської області від 22.07.2020 у справі №04/5026/803/2012 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовної заяви ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" у особі ліквідатора банкрута Носань Н.С. в повному обсязі.

Апеляційний господарський суд не погодився з висновком суду першої інстанції та зазначив, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення збитків у зв`язку з недоведеністю наявності всіх елементів складу правопорушення, необхідних для їх стягнення.

За результатами системного аналізу встановлених обставин справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції прийшов до висновків, що причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та негативними наслідками, які настали для ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" через неповернення йому коштів у сумі 1533477,60 грн відсутній, з врахуванням відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що саме через бездіяльність арбітражного керуючого Левченко О.А. ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" завдана шкода у сумі 1533477,60 грн. 

За висновком апеляційного суду, основним чинником, котрий призвів до неотримання кредитором грошових коштів від боржника, послужили не бездіяльність відповідача, на яку посилається позивач, а дії заставного кредитора з ненадання банківських реквізитів, а також відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання про зобов`язання АТ "Укрексімбанк" надати ліквідатору реквізити для перерахування грошових коштів для погашення вимог заставного кредитора.

При цьому вказав, що позивачем у судовому засіданні 12.02.2020 було визнано той факт, що станом на 07.04.2016 ліквідаційний рахунок ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" у ПУАТ "Фідобанк" був переоформлений на нового ліквідатора Носань Н.С., а тому саме остання мала повноваження на управління та розпорядження цим рахунком.

Апеляційним судом встановлено, що в період з 06.07.2016 по 26.09.2016 (тобто до моменту винесення ухвали Господарським судом Черкаської області про повторне усунення відповідача від виконання обов`язків ліквідатора та призначення ліквідатором арбітражного керуючого Назаренка С.А.) відповідач до обов`язків ліквідатора не приступала за станом здоров`я, а керівником у цей період, згідно довідки ЄДРПОУ, визначена Носань Н.С. 

Висновки місцевого господарського суду, що виписка медичного центру не є належним доказом у розумінні частини 1 статті 77 ГПК України, судом апеляційної інстанції визнано необґрунтованими, оскільки надана відповідачем виписка медичного центру "Допомога плюс" від 27.08.2016 з медичної картки амбулаторного хворого (форма № 027/о) є чинною, недійсною не визнавалась.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - АТ "Укрексімбанк", скаржник), який просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 у справі № 04/5026/803/2012 у повному обсязі, рішення Господарського суду Черкаської області від 22.07.2020  - залишити в силі.

В обґрунтування посилається на неврахування судом апеляційної інстанції правових висновків Верховного Суду стосовно повноти дослідження та оцінки доказів, викладених  у   постановах   Верховного  Суду від 04.12.2018 у справі № 910/21493/17, від 10.12.2018 у справі №902/320/17, від 12.12.2018 у справі № 910/10906/17, від 16.03.2020 у справі № 5023/197/12, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16, від 12.05.2020 у справі № 908/2646/18, від 09.09.2020 у справі № 905/1347/19, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до скасування законного рішення суду першої інстанції та протиправної відмови у задоволенні позову ліквідатора банкрута.

Скаржник вважає доводи суду апеляційної інстанції щодо відсутності в діях Левченко О.А. протиправної поведінки та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та наслідками необґрунтованими, оскільки арбітражний керуючий Левченко О.А. мала увесь обсяг повноважень щодо вжиття заходів для захисту майна банкрута (грошових коштів), що знаходились на ліквідаційному рахунку в ПУАТ "Фідобанк,  була повноважним ліквідатором банкрута, володіла правом підпису на платіжних документах та відповідно доступом до рахунку ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" в ПУАТ "Фідобанк", була ідентифікована та верифікована банком як уповноважена особа ТОВ"ВІГ-Жашківський цукровий завод", а тому могла та зобов`язана була вжити заходів для захисту такого майна.

На думку скаржника, судом апеляційної інстанції взагалі не досліджувалась юридична можливість у Левченко О.А. не приступати до виконання обов`язків ліквідатора з моменту повторного призначення її ліквідатором боржника, обставини звернення Левченко О.А. до комітету кредиторів,  господарського суду із відповідними заявами про усунення її від виконання обов`язків, повідомлення кредиторів банкрута, комітету кредиторів чи господарського суду про наявність перешкод щодо виконання обов`язків ліквідатора ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" апеляційним судом не досліджувались.

Позиція інших учасників у справі 

ТОВ  "ВІГ-Жашківський  цукровий  завод"  у  особі   ліквідатора   банкрута   Носань Н.С.  у відзиві на касаційну скаргу підтримує позицію, викладену AT "Укрексімбанк", просить касаційну скаргу задовольнити, скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 у повному обсязі, рішення           Господарського          суду Черкаської області від 22.07.2020 у справі № 04/5026/803/2012 залишити без змін.
Вважає, що апеляційним судом проігноровано та не надано правової оцінки тим обставинам, що з моменту усунення Левченко О.А. від виконання обов`язків ліквідатора ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" - 22.03.2016 та до дати повернення справи Вищим господарським судом України на повторний розгляд - 06.07.2016, Левченко О.А. всіляко ухилялась від виконання покладеного на неї обов`язку, передбаченого частиною 6 статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що належним чином було досліджено судом першої інстанції.  

Водночас, доказів на підтвердження перебування відповідача на лікарняному в період часу з 22.03.2016 по 06.07.2016, на що посилалася Леваченко О.А. як на об`єктивну причину неможливості передачі вищевказаних документів та цінностей боржника новопризначеному ліквідатору, матеріали справи не містять.

ПОЗИЦІЯ     ВЕРХОВНОГО     СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

Відповідно до статті 1 ЦК України     цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з угод або внаслідок заподіяння шкоди, що передбачено    статтею 11 ЦК України.

Згідно з приписами  статті 16 ЦК України    одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди).

Статтею 22  ЦК України  передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її  цивільного  права, на  їх  відшкодування.  Збитками є:  втрати,  яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа  зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за  звичайних  обставин,  якби  її право не було порушене (упущена вигода). 

Майнова шкода, завдана  неправомірними  рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної  або  юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,  яка її  завдала.  Особа, яка  завдала шкоди,  звільняється від її відшкодування,  якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 

Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні правила та підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини боржника у заподіянні збитків.

Наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення дає правові підстави для відповідальності. При цьому відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (частина друга    статті 1166 ЦК України).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Згідно з частинами 1, 2 статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон про банкрутство), ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Надаючи оцінку вимоги позивача про відшкодування відповідачем збитків, апеляційний господарський суд за результатами системного аналізу встановлених обставин справи у їх сукупності,  дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення збитків у зв`язку з недоведеністю наявності всіх елементів складу правопорушення, необхідних для їх стягнення.

Так, судом апеляційної інстанції на підставі первинних документів, що відображають роботу арбітражного керуючого як по перерахуванню коштів, так і вчинених нею дій під час процедури ліквідації, що містяться в матеріалах справи, встановлено, що ліквідатор банкрута Левченко О.А. листами від 17.11.2015 № 177 та від 23.12.2015 № 180 зверталася до АТ "Укрексімбанк" (заставного кредитора боржника) про надання банківських реквізитів для перерахування коштів від продажу заставного майна, у наданні яких Банком було відмовлено з мотивів оскарження  результатів проведеного 06.10.2015 аукціону, і надання таких реквізитів є передчасним.

Крім того, Левченко О.А. зверталася до суду з відповідним клопотанням про зобов`язання АТ "Укрексімбанк" надати ліквідатору реквізити для перерахування грошових коштів для погашення вимог заставного кредитора, у задоволенні якого суд ухвалою від 22.03.2016 відмовив, зазначивши, що чинними актами підстави для зобов`язання ПАТ "Укрексімбанк" надати ліквідатору банкрута реквізити для перерахування грошових коштів не передбачені і такі акти ліквідатором банкрута не вказані.

Відтак, за висновком апеляційного суду, дії заставного кредитора з ненадання банківських реквізитів, а також відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання про зобов`язання АТ "Укрексімбанк" надати ліквідатору реквізити для перерахування грошових коштів для погашення вимог заставного кредитора, призвели до неотримання кредитором грошових коштів від боржника.

Відповідно           до           інформації уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів           фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" арбітражний керуючий Левченко О.А. у період після 16.05.2016 не мала юридичної та технічної можливості вчиняти будь-які дії щодо управління коштами, які знаходились на ліквідаційному рахунку ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод", тому не може нести відповідальність за вчинення чи не вчинення дій щодо збереження цих коштів у вказаний період.

Апеляційним господарським судом встановлено, що в період з 06.07.2016 по 26.09.2016 (тобто до моменту винесення ухвали Господарським судом Черкаської області про повторне усунення відповідача від виконання обов`язків ліквідатора та призначення ліквідатором арбітражного керуючого Назаренка С.А.) відповідач до обов`язків ліквідатора не приступала за станом здоров`я,  що підтверджується випискою медичного центру "Допомога плюс" від 27.08.2016 з медичної картки амбулаторного хворого (форма №027/о), яка з урахуванням положень Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 025/о "Медична карта амбулаторного хворого №", що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 110 від 14.02.2012 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №669/20982, апеляційним судом визнана належним доказом неможливості здійснення обов`язків ліквідатора банкрута у період з 06.07.2016 по 26.09.2016.  Згідно довідки ЄДРПОУ керівником у цей період визначена Носань Н.С. 

Крім того, за висновком Верховного Суду у справі № 810/1134/17, наказ Міністерства юстиції України від 15.02.2017 за №412/5 про анулювання свідоцтва № 1367 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого Левченко О.А., виданого за скаргою АТ "Укрексімбанк" на дії відповідача, визнаний протиправним та скасований, оскільки позаплановою невиїзною перевіркою посадовими особами Головного територіального управління юстиції у Черкаській області підтверджено правомірність дій Левченко О.А. в частині розподілу коштів, отриманих від реалізації майна банкрута ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод".

Встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та негативними наслідками, які настали для ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" зважаючи на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів  того,  що  саме  через  бездіяльність  арбітражного  керуючого Левченко О.А. ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" завдана шкода у заявленій в позові сумі, оскільки просте посилання на неправомірність дій відповідача не може вважатись достатнім.

В зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції правомірно скасував рішення  Господарського суду Черкаської області від 22.07.2020 у цій справі  як таке, що не відповідає вимогам статті 236 ГПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, позиції відповідача визнав такими, що забезпечені вичерпним обґрунтуванням по всім істотним питанням, що виникли як у матеріально-правовому так і у процесуальному сенсах, та спростовують висновки місцевого господарського суду, викладені в оскарженому рішенні.

Крім того, апеляційним судом зазначено, що  відповідно до встановлених місцевим господарським судом обставин, на час введення тимчасової адміністрації у ПУАТ "Фідобанк" (20.05.2016) ліквідатором ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" була арбітражний керуючий Носань Н.С. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, жодних дій  щодо переведення залишку коштів на інший рахунок в іншому банку для їх збереження, а також задля перерахунку цих коштів заставному кредитору, нею вчинено не було.

Колегія суддів критично ставиться до твердження представників ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" про недоцільність звернення  з кредиторськими вимогами до Банку у зв`язку з пропуском 30-ти денного строку для пред`явлення вимоги, встановленого статтею 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки вони суперечать правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.

За висновком  Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 29.08.2018 у справі № 755/17365/15-ц та від 20.03.2019 у справі № 456/450/16-ц,  Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачає заборони щодо поновлення такого строку в разі його пропуску з поважних причин. Вказане узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було б непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним.

Не вчинення представниками ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" дій щодо оскарження відмови Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" про визнання ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" кредитором Банку на суму 1 533 477,60 грн, в тому числі і в судовому порядку, неподання кредиторської вимоги з вимогою про поновленням строку, спростовують доводи про наявність підстав для відшкодування  збитків,  спричинених  діями  арбітражного керуючого Левченко О.А., оскільки невчинення цих дій всіма арбітражними керуючими (ліквідаторами боржника) не дає підстав для стягнення збитків з одного арбітражного керуючого за позовом іншого.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що  за відсутності в діях відповідача всіх складників цивільного правопорушення відсутні правові підстави для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права,  неврахування судом апеляційної інстанції правових висновків Верховного Суду стосовно повноти дослідження та оцінки доказів, викладених у ряді постанов Верховного Суду, зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та є такими, що за своєю суттю зводяться до незгоди скаржника із наданою судом апеляційної інстанції оцінкою обставин справи.

Разом з тим Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду звертає  увагу на імперативні приписи статті 300 ГПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).

Суд також звертається до висновку Великої Палати Верховного Суду сформованого у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) відповідно до якого встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Такий висновок  також  підтриманий  Верховним  Судом  у   складі    об`єднаної    палати Касаційного  господарського  суду  у  постанові  від 1 7.09.2020  у  справі № 908/1795/19.

З огляду на наведене, судом касаційної інстанції відхиляються аргументи скаржника щодо наданої судом апеляційної інстанції оцінки обставин справи. До того ж не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 309 ГПК України).

Відхиляючи доводи скаржника суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 

У справі, що розглядається, на думку колегії суддів, судом апеляційної інстанції надано належну правову оцінку спірним правовідносинам, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 309 ГПК України ).

Згідно з частиною  2 статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 

На підставі викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та залишення постанови  Північного   апеляційного     господарського суду від     24.11.2020  у справі    № 04/5026/803/2012 без змін.

Судові витрати

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного     господарського суду від 24.11.2020  у справі    № 04/5026/803/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            Огороднік К.М.

Судді                                                                                Жуков С.В.

                                                                                Ткаченко Н.Г.