КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                                             
Справа №754/5081/20
Провадження № 33/824/696/2021                                                                                                 Суддя 1 інстанції - Лісовська О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП                                                                                                     Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
29 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши за участі ОСОБА_1 та його захисника Тимошенка А.В. матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року,  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 11.04.2020 року о 12 годині 00 хвилин керував автомобілем ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 по вул. Радистів, 67 у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, поблідніння обличчя, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.
 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року та закрити провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
За доводами апелянта, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не надав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, проігнорував всі клопотання захисника, не допитав свідків унаслідок чого необґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що 11.04.2020 року, о 12 год. 00 хв. він керував Т/3 ВАЗ 2102 та разом із своєю дівчиною виїхав за межі міста Києва у зелену зону Биківнянського лісу. По дорозі, у лісосмузі, його транспортний засіб було зупинено співробітниками патрульної поліції, які після перевірки його документів висловили підозру, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння і одразу запропонували йому проїхати «разом з ними». В свою чергу, він пояснив, що не вживає і ніколи не вживав наркотичні засоби, крім нього в автомобілі знаходиться його дівчина, яку він не може залишити одну в лісі, щоб їхати з патрульними, втім працівники поліції не звернули увагу на його пояснення. Після цього йому наказали їхати за машиною патрульних, приблизно в 12 год. 15 хв. патрульні зупинилися біля адреси м. Київ, вул. Радистів 67 звідки вийшли із двома свідками, які начебто «зафіксували» факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. 
За доводами  ОСОБА_1 в його діях відсутнє порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях.
Апелянт зазначає, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, проте, на переконання апелянта, вимога поліцейського не мала нічого спільного з проходженням в установленому порядку медичного огляду.
Посилаючись на п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1  вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог інструкції, та ст. 266 КУпАП.
Окрім того апелянт вказує на те, що судом першої інстанції було проігноровано всі клопотання його захисника, чим порушено право на захист, оскільки його захисником було заявлено два клопотання про виклик і допит свідків, які підписали протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, захисником було подане клопотання про фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, з метою дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте всі вищезазначені клопотання були проігноровані судом першої інстанції, їх навіть не ставили на розгляд.
На переконання ОСОБА_1 , необхідність допиту свідків обґрунтовується тим, що пояснення до протоколу по даній справі є надрукованими та ідентичними, а це викликає сумнів у їх належності та допустимості як доказу. Час заповнення цих пояснень також однаковий - 12 год. 15 хв., тобто в той самий момент коли на відео він ( ОСОБА_1 ) відмовляється «проїхати» зі співробітниками патрульної поліції.
Крім цього апелянт вказує на те, що, в своїх надрукованих поясненнях свідки зазначають, що начебто він (  ОСОБА_1 ), відмовився від проходження огляду на місці за допомогою DRAGER Alcotest, в той час коли проходження на місті йому взагалі не пропонувалося і DRAGER Alcotest використовується при огляді на стан алкогольного сп`яніння, а не наркотичного.
Відтак, на думку апелянта, суд формально підійшов до розгляду даної справи чим грубо порушив ст. 268, п.5 ст. 278, 279 КУпАП.
Також ОСОБА_1 вказує на те, що під час судового розгляду вінвину не визнав, в той же час, на думку суду першої інстанції, сам факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння  ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків, однак, на думку апелянта, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення тривало понад 30 хвилин відповідно до Протоколу, а відеозапис патрульного до протоколу триває 27 секунд. 
Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції вказує на те, що на відео зафіксовані свідки, в той час як на відеозаписі зафіксовано присутність тільки одного свідка. 
ОСОБА_1 зазначає, що сам відеозапис не містить вимоги пройти на місці з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння (ч. 3 ст. 266 КУпАП), не містить направлення на проходження медичного огляду у лікаря-нарколога (ч.4 ст. 266 КУпАП). В свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення не містить переліку дій водія, щодо ухилення від огляду як передбачено Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України № ПОЗ від 17.12.2008 року.
Відтак, на думку апелянта, направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року.
 
Під час апеляційного розгляду, захисником Тимошенко А.В. подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Тимошенка А.В., які підтримали апеляційну скаргу та клопотання захисника та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, допитавши свідка ОСОБА_4 , дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №068418 від 11 квітня 2020 року, відповідно до якого 11.04.2020 року о 12 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 по вул. Радистів, 67 у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, поблідніння обличчя, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КпАП України (а.с.2);
-       у письмових поясненнях свідків  ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 11 квітня 2020 року по вул. Радистів, 67 у м. Києві від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 3);   
-       на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 11 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 5), де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі;
-       у розписці, відповідно до якої ОСОБА_1 підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу ВАЗ 2102 д/н НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Радистів, 67 (а.с. 4). 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказав.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - тремтіння пальців рук, поблідніння обличчя, зіниці очей не реагують на світло, виявлені працівниками поліції 11.04.2020 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 11.04.2020 року, о 12 год. 00 хв. він керував своїм автомобілем разом із своєю дівчиною та виїхав за межі міста Києва у зелену зону Биківнянського лісу. По дорозі, у лісосмузі, його транспортний засіб було зупинено співробітниками патрульної поліції, які після перевірки його документів висловили підозру, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння і одразу запропонували йому проїхати «разом з ними». В свою чергу, він пояснив, що не вживає і ніколи не вживав наркотичні засоби, крім нього в автомобілі знаходиться його дівчина, яку він не може залишити одну в лісі, щоб їхати з патрульними, в тім працівники поліції не звернули увагу на його пояснення. Після цього йому наказали їхати за машиною патрульних. Приїхавши на вул. Радистів 67 в м. Київ, працівники поліції покликали двох свідків і в їх присутності йому було знову запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння у медичному закладу, проте він відмовився від проходження такого огляду. 
За клопотання захисника, в судове засідання були викликані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , пояснення яких містяться в матеріалах справи.
Свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 11.04.2020 року він з ОСОБА_5 на вул. Радистів в м. Києві стелили асфальт. Під час того, як вони відпочивали, він пішов до магазину попити кави. Приблизно через десять хвилин йому подзвонив ОСОБА_5 , запитав чи є в нього при собі документи, які засвідчують його особу, та повідомив, що його працівники поліції запросили в якості свідка, зафіксувати факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння і потрібен ще один свідок. Вийшовши з магазину, він побачив службовий автомобіль працівників поліції та автомобіль ВАЗ 2102, біля якого стояли працівники поліції та водій ВАЗ 2102. Працівники поліції йому та ОСОБА_5 повідомили, що ними було зупинено автомобіль і під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. В їхній присутності водієві запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте водій відмовився від проходження огляду. В подальшому на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому він та інший свідок поставили свої підписи та відібрано пояснення на заздалегідь надрукованих бланках, в яких вони також поставили свої підписи. На запитання захисника, чому, згідно пояснень вони засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер» та у медичному закладі, так як у водія було виявлено ознаки наркотичного сп?яніння і прилад «Драгер» працівники поліції не могли пропонувати, свідок ОСОБА_4 пояснив, що в їх присутності проходити тест за допомогою алкотестеру водієві не пропонували, пропонувалося пройти огляд лише у лікаря-нарколога, а з приводу зазначення в бланках їх поясненнях приладу «Драгер», повідомив, що він не вчитувався в сам бланк пояснень. 
Забезпечити явку в судове засідання іншого свідка ОСОБА_5 суду не виявилось можливим через знаходження його поза межами м. Києва, разом з тим, свідок направив на електронну адресу суду повідомлення, в якому зазначив, що свої пояснення, які містяться в матеріалах справи підтримує в повному обсязі. При відмові водія від проходження огляду був разом з ОСОБА_4 .
Також під час апеляційного розгляду було досліджено відеозапис із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 11 квітня 2020 року за участю ОСОБА_1 .
Так з відеофайлу 20200411182805000003.MP4 вбачається, що біля службового автомобіля присутні працівники поліції, ОСОБА_1 та два свідка, при цьому одного свідка видно повністю, іншого частково. Працівники поліції пояснили свідкам, що ними було зупинено водія і під час спілкування у нього було виявлено ознаки наркотичного сп?яніння. В присутності свідків інспектор поліції запропонував водієві пройти огляд на стан сп?яніння у медичному закладі, проте водій відмовився від проходження такого огляду.
Відтак, вказаним відеозаписом спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про те, що під час проходження огляду був лише один свідок. Більш того, свідок  ОСОБА_4 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції після перегляду вказаного відеозапису підтвердив, що на відеозапису знаходиться він, а поряд частково видно іншого свідка - ОСОБА_5 .
З приводу доводів апеляційної скарги щодо того, що з наявних у справі пояснень свідків не зрозуміло, який саме огляд у присутності свідків поліцейськими було запропоновано пройти ОСОБА_1 на місці зупинки, то слід вказати наступне. Дійсно в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків на заздалегідь підготовлених бланках, де міститься інформація про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер» та у медичному закладі, разом з тим, з відеозапису, який є об`єктивним доказом у справі чітко вбачається, що оскільки працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, то відповідно до вимог чинного законодавства, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, у лікаря нарколога. А тому, помилкове не викреслення працівником поліції в бланку таких пояснень відомостей про прилад "Драгер" не тягнуть недопустимість таких доказів вцілому. Більш того, свідок ОСОБА_4 пояснив, що водієві пропонували пройти огляд лише у лікаря-нарколога. 
Що стосується посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що долучений до протоколу відеозапис є неповним, оскільки оформлення адмінматеріалів тривало понад 30 хвилин, а відеозапис тримає лише 27 секунд, то вони є безпідставними, оскільки на відеозапису зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки повному обсязі. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації. Окрім того, порядок доступу до відеозаписів з нагрудних камер (відео- реєстраторів) та їх використання передбачено розділом 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, в якому будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає. Отже, наявні відеозаписи події є належним та допустимим доказом у справі. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду, а саме, не задоволення клопотання про фіксування судового засідання технічними засобами та виклик в судове засідання свідків у даній справі, то слід вказати, що вказані клопотання захисника до суду було подано наступного дня після розгляду справи, що підтверджується відміткою канцелярії, а судді вони були передані аж 27.05.2020 р., відповідно не могли бути розглянуті під час розгляду  справи.
З приводу доводів апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення для огляду на стан алкогольного сп`яніння, як підтвердження порушення працівниками поліції відповідної Інструкції про порядок виявлення такого стану, то слід звернути увагу на наступне.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
З відеозапису вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився від проходження огляду.
Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.
З приводу клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Тимошенка А.В. про закриття провадження на підставі п.6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із скасуванням з 01 липня 2020 року для водіїв адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху (за ч. 1 ст. 130 КУпАП), згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, то воно не заслуговує на увагу та спростовується наступним.
Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.
Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №720-IX від 17 червня 2020 року, передбачено низку змін, якими, зокрема, виключено ст. 286-1 КК України "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" та повернуто попередню редакцію ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та клопотання адвоката Тимошенка А.В. про закриття провадження у справі слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И Л А :
 
Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 та клопотання адвоката Тимошенка А.В. про закриття провадження у справі - залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.   

     Суддя   
Київського апеляційного суду                                                                  Л.І. Кепкал