Ухвала
 
22 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/50534/17-ц
провадження № 61-14102 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Коломієць Г. В., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», треті особи: Генеральна прокуратура України, Міністерство внутрішніх справ України, Державна казначейська служба України, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Національної поліції України на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Писаної Т. О., Журби С. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва у складі судді 
Писанця В. А. від 09 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено 
без задоволення.
Постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 520 000,00 грн та 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Національної поліції України в дохід держави судовий збір 
у розмірі 13 249,50 грн.
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права 
та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставами касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає те, що: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права 
у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: 
від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, від 12 березня 2019 року 
у справі № 920/715/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 569/4199/15-ц, 
від 02 березня 2020 року у справі № 910/434/19, від 09 квітня 2020 року 
у справі № 908/690/19, від 27 травня 2020 року у справі 141/957/17 
(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії 
суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, 
що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Крім того, у касаційній скарзі Національна поліція України, просить розгляд справи здійснювати за їх участю.
Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання.
Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось 
у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Zhuk v. Ukraine» від 21 жовтня 2010 року). 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом 
не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто 
не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце 
розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, 
що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Таким чином, підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторіннемає.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною першою, тринадцятою статті 7, частиною першою 
статті 8, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання Національної поліції України про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовити.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», треті особи: Генеральна прокуратура України, Міністерство внутрішніх справ України, Державна казначейська служба України, про відшкодування майнової та моральної шкоди,за касаційною скаргою Національної поліції України на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному                   веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Д. Д. Луспеник
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць