Номер провадження: 22-ц/813/4507/21 
Номер справи місцевого суду: 1519/21474/2012
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,
за участю секретаря судового засідання: Дубрянської Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та внесення змін до кредитного договору,
                                        ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2012 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та внесення змін до кредитного договору. Позовна заява мотивована тим, що 01 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний кредит № 1789-н, згідно якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 200 000 доларів США строком до 01.08.2032 року, зі сплатою процентів за користування кредитом. Наданий кредит забезпечений порукою ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що відповідачі умови кредитного договору не виконували, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2011 року з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість у розмірі 2 465 627,72 грн. Оскільки відповідачі продовжують порушувати умови договору, позивач вимушений знову звертатися до суду. Так, заборгованість станом на 19.11.2012 року складає 61 459,73 доларів США, що по курсу НБУ станом на 19.11.2012 року складає 497 690,91 грн. Крім того, посилаючись на ст..651 ЦК України, позивач просив внести зміни до кредитного договору.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 28.07.2014 року, позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість яка виникла на підставі договору про іпотечний кредит № 1789-н від 01.08.2007 року, зокрема: прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.11.2010 по 19.11.2012 - 37 443,15 дол. США; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 05.11.2010 по 19.11.2012 - 1 238,19 дол. США; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 05.11.2010 року по 19.11.2012 - 22 778,39 дол. США; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 01.10.2009 року по 19.11.2012 - 5040,00 грн.; пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 01.10.2009 року по 19.11.2012 р. - 1 403,29 гривень, а всього 61 459,73 доларів США та 6 443 гривень 29 копійок. Внесено зміни до договору про іпотечний кредит № 1789-н від 01.08.2007 року, а саме в п. 1.2 слова та цифри «на 300 (триста) місяців» замінити на «терміном остаточного погашення кредиту, встановити дату подання позовної заяви до суду»; в п.1.5 «останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 01 серпня 2032 року» замінити на «датою здійснення останнього платежу в рахунок погашення кредиту встановити дату подання позовної заяви до суду». Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 3 219 грн.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року - залишено без задоволення (а. с. 153).
Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року з урахуванням ухвали про виправлення описки скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи в режимі відео конференції не подавали.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням даної конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;
4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Задовольняючи позов банку суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.
Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.
З матеріалів справи вбачається, що:
-згідно з договором про іпотечний кредит № 1789-н від 01.08.2007 року ВАТ „Державний ощадний банк України” надав ОСОБА_2 кредит в сумі 200 000,00 доларів США, строком до 01.08.2032 року, зі сплатою процентів за користування кредитом;
- в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 01 серпня 2007 року між ВАТ „Державний ощадний банк України” та ОСОБА_3 укладений договір поруки, відповідно якого він зобов`язався відповідати по кредитному договору як солідарний боржник з ОСОБА_2 ;
-рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2011 року позов відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України`в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк`до Реслан Єлизавети Валентинівни та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 1789-н від 01 серпня 2007 року у розмірі 2 465 627 (два мільйона чотириста шістдесят п`ять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 72 (сімдесят дві) копійки. Вирішено питання про судові витрати;
-рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2011 року в апеляційному чи касаційному порядку не скасовано.
Судова колегія виходить з наступного.
Відкриттю судом апеляційної інстанції апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року передувала ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року було залишено без задоволення.
Тобто судом першої інстанції розглянуто заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року по суті і залишення такої заяви без задоволення без застосування наслідків пропуску процесуальних строків. Подання такої заяви фактично встановлює новий строк для відповідача для подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.
Враховуючи наведене та приймаючи, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції була подана у передбачений процесуальним законодавством України строк після залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, у суду апеляційної інстанції не було підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Частиною 2 ст.651 ЦК встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягай згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
Відповідно до ч.1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 2 ст. 416 ЦПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13, про неправильне застосування якої судами попередніх інстанцій зазначено в касаційній скарзі, дійшла висновків про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.
Оскільки кредитор звернувшись у 2011 році до суду з позовом просив стягнути тіло кредиту достроково і рішенням суду від 31.05.2011 року цей позов кредитора було задоволено у повному обсязі, кредитор тим самим вже і юридично і фактично змінив строк кредитування за договором про іпотечний кредит № 1789-н від 01.08.2007 року, який вважається таким, що настав з часу звернення Банку з позовом до суду - у лютому 2011 року.
Враховуючи наведене у суду першої інстанції не було підстав для задоволення вимог про зміну строку кредитного договору за позовом Банку, який поданий у листопаді, після реалізації ним свого права на зміну строку кредитування за договором про іпотечний кредит № 1789-н від 01.08.2007 року за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2011 року.
Крім того, зміна строку кредитування унеможливлює нарахування і стягнення передбачених законом процентів та пені за прострочення виконання зобов`язань після настання строку кредитного договору таким, що настав, тобто в даному випадку після 01.02.2011 року.
При таких обставинах вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, які передбачені договором та пеня можуть бути стягнуті відповідно до заявлених вимог за період з 01.11.2010 року до 01.02.2011 року (проценти за користування кредитом) та пеня за прострочення тіла кредиту і пеня за прострочення процентів з 05.11.2010 року до 01.02.2011 року.
На підтвердження заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом та за пенею за прострочення зобов`язань за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом Банком фактично надано довідку із зазначенням заборгованості, яка співпадає із розміром заявлених вимог. При цьому дана довідка не містить деталізації розрахунку заборгованості без наведення бази нарахування, процентної ставки (ставки пені) періоду нарахування, що не може вважатися належним доведенням позивачем заявлених вимог про стягнення заборгованості.
Вимог за процентами в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.
Що стосується вимог про стягнення комісійної винагороди Банку за супроводження кредиту, то вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону "Про банки і банківську діяльність", частиною четвертою статті 11 Закону "Про захист прав споживачів" і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-позичальника, який є споживачем кредитних послуг і підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.
Аналогічна позиція висловлена Верховним судом 19.08.2020 року у постанові № 641/11984/15-ц.
Враховуючи наведене рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення без задоволення вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості, яка виникла на підставі договору про іпотечний кредит № 1789-н від 01.08.2007 року, в сумі: прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.11.2010 по 19.11.2012 - 37 443,15 дол. США; пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 05.11.2010 по 19.11.2012 - 1 238,19 дол. США; пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 05.11.2010 року по 19.11.2012 - 22 778,39 дол. США; простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за період з 01.10.2009 року по 19.11.2012 - 5040,00 грн.; пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 01.10.2009 року по 19.11.2012 р. - 1 403,29 гривень, а всього 61 459,73 доларів США та 6 443 гривень 29 копійок, а також вимог зміни до договору про іпотечний кредит № 1789-н від 01.08.2007 року, а саме в п. 1.2 слова та цифри «на 300 (триста) місяців» замінити на «терміном остаточного погашення кредиту, встановити дату подання позовної заяви до суду»; в п.1.5 «останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 01 серпня 2032 року» замінити на «датою здійснення останнього платежу в рахунок погашення кредиту встановити дату подання позовної заяви до суду».
Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2013 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та внесення змін до кредитного договору - залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено: 17.02.2021 року.

Головуючий                        О.М. Таварткіладзе

Судді:                        А.П. Заїкін

                       С.О. Погорєлова