справа № 382/2057/19
головуючий у суді І інстанції Кисіль О.А.
провадження № 22-ц/824/1205/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
25 січня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача: Мостової Г.І., 
суддів: Сержанюка А.С., Слюсар Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Сердюк К.О., 
 
розглянувши у відкритому судовому  засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 24 лютого 2020 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -
в с т а н о в и в :
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Яготинської районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2014 року він щомісячно сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини свого доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року до досягнення повноліття. 
Після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини його доходу, у позивача змінився матеріальний та сімейний стан. 
ОСОБА_2 проживає з батьками ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) у будинку АДРЕСА_1 .
Його батьки пенсійного віку та отримують мінімальну пенсію (батько - 2 107 грн., мати - 2 000 грн) та обидва стоять на обліку лікарської амбулаторії селі Ничипорівка Яготинського району Київської області. Крім цього, батько є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. 
В зв`язку з цим, у батьків не вистачає коштів на сплату комунальних послуг, а тому майже всі витрати по сплаті комунальних послуг та витрати на придбання ліків для батьків несе позивач. 
В зв`язку з погіршенням здоров`я, позивач також знаходиться на диспансерному обліку із діагнозом: ІХС. Стенокардія напруги ІІ ФК. Хр. ерозивний гастрит. 
На сьогодні за станом здоров`я позивач офіційно не працює, при можливості підробляє, наймаючись до приватних осіб на виконання певної роботи. У зв`язку з чим, позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/3 частини його доходу на 1/4 частину його доходу.
 
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 24 лютого 2020 року задоволено позов ОСОБА_2 .
Змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установивши його у вигляді зменшеної частки від щомісячного грошового доходу ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вступу рішення в законну силу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, враховуючи вимоги статті 183 СК України, статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», а також враховуючи вимоги Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», необхідно змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши його у вигляді зменшеної частки від щомісячного грошового доходу ОСОБА_2 . 
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Яготинського районного суду Київської області від 24 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушив норми матеріального та процесуального права, позивачем не доведено обставини для зменшення розміру аліментів.
 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,  вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається, рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2014 року у справі № 382/281/14-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на особисте утримання дружини, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, а в решті позовних вимог відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/37666494).
Згідно з виконавчого листа № 382/281/14-ц, виданого 13 березня 2014 року Яготинським районним судом Київської області стягнуто з                  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчого листа № 382/281/14-ц, виданого 13 березня 2014 року Яготинським районним судом Київської області вбачається, що за період з вересня 2018 року по листопад 2019 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 46 139 грн 95 коп (а.с. 28).
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, а саме частин 1, 2 статті 27 держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини.
Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України).
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Як вбачається з рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2014 року у справі № 382/281/14-ц, суд визначаючи розмір аліментів, враховував такі обставини:
матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини та відповідача, та ті обставини, що відповідач допомагає своїм батькам, які є пенсіонерами, оскільки їх пенсія не досягає прожиткового мінімуму передбаченого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», також враховуючи ті обставини, що позивач не проживала з відповідачем однією сім`єю, не перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі, проживає зі своєю матір`ю, яка працює, позивачу призначена допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги частково.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить діти сторін у справі, становить: з 01 січня 2019 року - 2 027 грн., з 01 липня - 2 118 грн., з 01 грудня - 2 218 грн.
Так, в цьому випадку, з 01 грудня 2019 року мінімальний розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років становить 50% прожиткового мінімуму - 1 109 грн. 
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСОБА_2 має членів сім`ї: ОСОБА_4 - батько, ОСОБА_5 - мати (а.с. 8 зворотній бік). 
Як вбачається з матеріалів справи, домогосподарство за адресою АДРЕСА_1 , згідно з погосподарської книги № 4 Ничипорівської сільської ради, облікується за ОСОБА_4 (виписка № 494 від 28 жовтня 2019 року а.с. 13).
Батько позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом загального захворювання ІІІ групи з 16 травня 2000 року (інвалідність довічна) (довідка серія КИО-І № 054395 а.с. 9).
З довідки від 28 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 , 1947 року народження, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ІХС. Кардіосклероз. Атреріальна гіпертензія ІІ ст. високий ризик. Неповна блокада лівої ніжки пучка Гіса. Хр. захворювання почок ІІ. Поширений остеохондроз (а.с. 10).
Батько позивача ОСОБА_4 , отримує пенсію за віком у розмірі 2 107 грн 64 коп. (довідка № 1189 від 08 листопада 2019 року а.с. 12).
Мати позивача ОСОБА_5 , 1951 року народження, знаходиться на амбулаторному лікуванні з приводу Анемії незрозумілого генезу, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ІХС. Атерокардіосклероз. Артеріальна гіпотензія. Деформуючий артрозо-артрит колінних суставів. Дисциркуляторна енцефалопатія. Післяопераційний гіпотиреоз. Хр. холецистопанкреатит (довідка від 28 жовтня 2019 року а.с. 10).
Відповідно до довідки № 1188 від 08 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_1 , отримує пенсію за віком у розмірі 2 000 грн (а.с. 11).
ОСОБА_2 проживає зі своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 та він допомагає батькам купувати ліки та оплачувати комунальні послуги (Акт від 05 листопада 2019 року а.с. 8).
З довідки від 28 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , 1978 року народження, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ІХС. Стенокардія напруги ІІ ФК. Дисциркуляторна енцефалопатія. Хр. ерозивний гастрит (а.с. 10 зворотній бік).
Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду, порівнявши майновий стан позивача станом на 2014 рік та станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення (2020 рік), встановив, що позивачем не надано доказів зміни його сімейного чи матеріального стану з 2014 року та погіршення здоров`я як підставу для зменшення розміру аліментів з огляду на таке. 
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність становила: з 01 січня 2019 року - 1 497 грн., з 01 липня - 1 564 грн., з 01 грудня - 1 638 грн.
Із наданих позивачем довідок №№ 1188, 1189 вбачається, що розмір отримуваної батьками позивача пенсії перевищує мінімальний розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (а.с. 11, 12).
Позивач посилався на те, що у його батьків не вистачає коштів на сплату комунальних послуг, а тому майже всі витрати по сплаті комунальних послуг та витрати на придбання ліків для батьків несе він. Разом з цим, належних та допустимих доказів щодо розміру сплачених коштів чи наявності заборгованості зі сплати комунальних послуг тощо, - позивачем  не надано.
Колегія апеляційного суду,  також не приймає до уваги доводи відповідача про матеріальну допомогу своїм батькам-пенсіонерам, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження того, що непрацездатні батьки відповідача потребують матеріальної допомоги, а отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків, та, що вони є утриманцями відповідача відповідно до сімейного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, стан здоров`я батьків із моменту ухвалення рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2014 року у справі № 382/281/14-ц  про стягнення аліментів у визначеному судом розмірі не змінювався, батьки позивача вже були пенсіонерами за віком, батько позивача має встановлену інвалідність із 2000 року.
А також колегія апеляційного суду враховує, що обставини щодо того, що відповідач допомагає своїм батькам, які є пенсіонерами,  вже існували на день ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини доходу ОСОБА_2 та були враховані судом при визначенні аліментів саме у такому розмірі. Вказані обставини на день розгляду спору у цій справі, яка переглядається в апеляційному порядку, не змінилися.
Щодо сплати позивачем комунальних послуг за адресою його проживання, то вказане не є доказом на підтвердження зміни/погіршення матеріального стану позивача. 
Доказів того, що крім малолітньої дитини  ОСОБА_3 , позивач має на утриманні інших дітей, - відсутні та позивачем не надано. 
Судом встановлено, що відповідач є працездатним, на сьогодні офіційно не працює. Докази того, що позивач офіційно не працює саме за станом здоров`я, - відсутні. 
Також колегія апеляційного суду враховує, що відповідач є чоловіком працездатного віку, доказів неможливості працевлаштуватися на іншу роботу за станом здоров`я або з інших поважних причин не надав, а відтак повинен приймати заходи для можливості утримувати свою дитину на достатньому для дитини рівні.
Тимчасове безробіття позивача не є підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи те, що платник аліментів є працездатною особою та погіршення його стану здоров`я не є перешкодою у працевлаштуванні.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 та частини 8 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно зі статтями 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
 
Підсумовуючи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідно зменшити  розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін у справі.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що позивачем не доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, та вважає, що позивач повинен приймати заходи для можливості утримувати свою дитину на достатньому для дитини рівні, у зв`язку з цим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.
 
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Яготинського районного суду Київської області від 24 лютого 2020 року скасувати з ухваленням нового рішення.
 
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 152 грн 60 коп.
 
Інформація про стягувача ОСОБА_1 (індивідуальний номер платника податків НОМЕР_1 , місце проживання:  АДРЕСА_2 )
 
Інформація про боржника  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , індивідуальний номер платника податків НОМЕР_2 , місце проживання:  АДРЕСА_1 )
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків передбачених статтею 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складений 27 січня 2021 року.

 
 
Головуючий                                                                                     Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                            А.С. Сержанюк
 
                                                                                                                  Т.А. Слюсар