Ухвала
 
29 січня 2021 року
місто Київ
 
справа № 201/16990/16-ц
провадження № 61-1470ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вивчив касаційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2021 року
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за борговим зобов`язанням,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_4 суму в розмірі 1 138 200, 00 грн.
ОСОБА_2 у квітні 2017 року уточнив позов, змінив відповідача ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_3 . 
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 394 000, 00 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику.
Постановою Верховного Суду від 22 липня 2020 року ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2021 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2017 року.
Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що ОСОБА_1 не надав належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням відповідно до положень статті 352 ЦПК України вирішено питання про його права та інтереси.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 26 січня 2021 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права;
- суд апеляційної інстанції не надав правової оцінки доказам на підтвердження порушення прав та інтересів ОСОБА_1 рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2017 року. Зокрема, виконавчою службою здійснюється примусове виконання зазначеного рішення, звернуто стягнення на все майно ОСОБА_3 , зокрема на земельну ділянку та домоволодіння на АДРЕСА_1 , де заявник проживає і зареєстрований. В рахунок погашення заборгованості за судовим рішенням ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на зазначене майно. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про виселення також й ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщення із зазначеного домоволодіння. На переконання заявника, зазначені обставини свідчать про безумовне порушення його прав рішенням суду першої інстанції, що судом апеляційної інстанції не враховано.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначена та підстава, яка згадана у частині другій статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справу № 201/16990/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за борговим зобов`язанням.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            В. В. Яремко