П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року                                                                      місто Київ
 
справа № 755/9391/18
апеляційне провадження № 22-ц/824/605/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого Головачова Я.В.,
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Чех Н.А. від 5 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання договору недійсним,  
 
в с т а н о в и в :
 
У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що 29 листопада        2016 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ДСЛ Авто" на суму 600 грн. При цьому відповідач запропонував самостійно здійснювати реєстрацію змін в реєстрі.
 
В січні 2018 року під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи                            № 756/16361/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, яка перебуває в провадженні Оболонського районного суду міста Києва, позивачу стало відомо, що 1 липня 2015 року між сторонами був укладений договір про надання правової допомоги та комплексного юридичного обслуговування № 01-15/ЮР-ЖМ, відповідно до умов якого вартість замовлених юридичних послуг визначена в розмірі 200 000 грн. До вказаного договору додано акт виконаних робіт № 1 від 31 грудня 2015 року та додаткова угода від 29 лютого 2016 року. 
 
Посилаючись на те, що позивач є громадянином Франції, не володіє українською мовою, ніколи не укладав з відповідачем договору про надання правової допомоги, відповідно акту виконаних робіт і додаткової угоди до договору, будь-яких послуг за вказаним договором не отримував, а вказані документи підписав з метою реєстрації частки придбаної компанії, просив визнати його недійсним.
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір про надання правової допомоги та комплексного юридичного обслуговування № 01-15/ЮР-ЖМ від 1 липня 2015 року,
укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Стягнуто з                              ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2 000 грн.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ухилився від проведення судової технічної експертизи документів, не надавши оригінал оскаржуваного договору про надання правової допомоги від 1 липня 2015 року, акту виконаних робіт від 31 грудня 2015 року і додаткової угоди до договору від 29 лютого 2016 року, а тому в силу статті 109 ЦПК України визнав факт підписання позивачем вказаних документів 29 листопада 2016 року, а не в дати, які вказані у документах. Ці обставини свідчать про те, що, складаючи спірні документи, відповідач мав умисел ввести в оману позивача і відповідно до статті 230 ЦК України є підставою для визнання договору № 01-15/ЮР-ЖМ від 1 липня 2015 року недійсним.
У поданій апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що позивач є громадянином Франції, проте більше 10 років проживає на території України і веде підприємницьку діяльність, при цьому неодноразово обмінювався з ним електронною поштою з питань зауважень та узгодження документів на російській мові, що спростовує доводи позивача про те, що він володіє тільки французькою мовою; ОСОБА_3 особисто підписував оспорюваний договір, крім того у акті виконаних робіт № 1 від 31 грудня 2015 року він підтвердив, що не має претензій з питань виконання умов договору про надання правових послуг, а 29 грудня 2016 року він підписав розмір та порядок оплати заборгованості за вказаним договором; скаржником надавалися юридичні послуги, зокрема з питань продажу його частки корпоративних прав в ТОВ "ДСЛ Авто", здійснював аналіз законодавства та надавав юридичні консультації щодо продажу майна товариства (нежитлове приміщення площею 2000,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), вирішував питання щодо переведення кредиторської заборгованості ТОВ "АП С.Т.Р. Україна", власником якого є позивач,  перед                         АТ "Райффайзен Банк Аваль" на іншу особу або викуп такого боргу іншою особою, що свідчить про відсутність обману зі сторони скаржника; висновок суду про те, що оспорювані документи підписувалися іншою датою не свідчить про встановлення факту обману зі сторони скаржника та встановлення факту умислу в його діях, що виключає можливість визнання договору недійсним на підставі статті 230 ЦК України; відповідачем не було надано оригінал договору про надання правової допомоги для проведення судової технічної експертизи у зв`язку із тим, що цей доказ потрібен при розгляді справи в Оболонському районному суді міста Києва (№ 756/16361/16-ц) щодо стягнення з позивача заборгованості з підстав невиконання його умов, а при проведенні експертизи він може бути знищений, крім того висновки експертизи з поставлених питань не можуть підтверджувати доводи позивача щодо введення його в оману при підписанні договору.
 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідачем не надавалася жодна правова допомога, а обізнаність  з діяльністю ТОВ "АП С.Т.Р. Україна" пов`язана із тим, що ОСОБА_1 працював адвокатом колишніх власників цього підприємства. Суд першої інстанції правильно встановив, що спірний договір був підписаний в день укладення між сторонами договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ДСЛ Авто" (29 листопада 2016 року), а не 1 липня 2015 року, що свідчить про введення позивача в оману при підписанні договорів та використання того факту, що він достатньо не володіє українською мовою для розуміння юридичних текстів.
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.
 
ОСОБА_3 , користуючись послугами перекладача Віровця Д.В., проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Судом установлено, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги та комплексного юридичного обслуговування  № 01-15/ЮР-ЖМ від 1 липня 2015 року.
 
Пунктами 2, 3, 4, 11 вказаного договору передбачено, що ФОП ОСОБА_1 , як юридичний радник, зобов`язався надати правову допомогу та здійснити юридичне обслуговування ОСОБА_3 , який є учасником (засновником) ТОВ "Автомобільне підприємство С. Т.Р. Україна". В межах договору юридичний радник надає наступні види правової допомоги: надання правових висновків щодо реалізації права замовника, способи захисту та їх відновлення; підготовка та подання до відповідних органів позовних заяв, інших заяв, скарг, звернень, клопотань; представництво прав в усіх органах на підставі виданої довіреності; консультаційно-договірна робота; представлення інтересів за кордоном; представлення інтересів як учасника (засновника) товариства; здійснення документарного правового та фінансового аналізу балансів, звітів та протоколів учасника (засновника) товариства; здійснення попереднього та поточного перекладу всієї документації; аналіз та інформування про можливі ризики при укладенні договорів; супроводження під час конфіденційних ділових зустрічей; надання правових висновків; здійснення ділового листування; юридичний супровід угод з нерухомим майном; реєстрація знаків для товарів та послуг, авторських прав, та інших об`єктів інтелектуальної власності; юридичний супровід операцій з цінними паперами; інші види юридичного обслуговування. Вартість замовлених юридичних послуг складатиме 200 000 грн. Договір укладено строком до 31 грудня 2015 року або до повного виконання сторонам зобов`язань. Договір укладено в 2-х оригінальних примірниках українською мовою.
 
Згідно Акту № 1 виконаних робіт/наданих послуг до договору № 01-15/ЮР-ЖМ від 1 липня 2015 року, юридичний радник надав, а замовник отримав наступні послуги: юридичний супровід замовника під час конфіденційних ділових зустрічей; представництво інтересів замовника як учасника (засновника) Товариства; участь у підготовці та укладенні договорів за дорученням замовника з іншими громадянами, допомога щодо організації контролю за виконанням укладених договорів, слідкування за застосуванням передбачених законодавством та договором санкцій по відношенню до контрагентів, що не виконують договірних зобов`язань; підготовка та ведення листування з органами державної влади та місцевого самоврядування; здійснення попереднього та поточного перекладу документів, листів; надання консультацій, висновків, довідок з правових питань, а саме: з питань розподілу прибутку та одержання дивідендів замовником, як учасником (засновником) товариства; з питань відчуження частки у статутному капіталі товариства; з питань діяльності товариства на підставі аналізу балансів та звітів товариства. Вартість наданих
юридичних послуг за період з 1 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року складає 200 000 грн. Акт складено в 2-х оригінальних примірниках українською мовою.
 
Відповідно до умов додаткової угоди до договору № 01-15/ЮР-ЖМ від 1 липня          2015 року, яка датована 29 лютого 2016 року, сторони погодили суму заборгованості з оплати послуг адвоката в розмірі 200 000 грн. та порядок її сплати - рівними частинами по  10 000 грн. щомісяця з червня 2016 року.
 
29 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "ДСЛ Авто" згідно умов якого, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_3 60 % частки у статутному капіталі вказаного товариства вартістю 600 грн.
 
Відповідно до частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
 
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять  умови  (пункти),  визначені  на  розсуд  сторін  і  погоджені  ними,  та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної  дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується  оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (стаття 901 ЦК України).
 
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.
 
Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.
 
Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.
 
З матеріалів справи убачається, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги та комплексного юридичного обслуговування від 1 липня 2015 року № 01-15/ЮР-ЖМ, підписано акт виконаних робіт від 31 грудня 2015 року та укладено додаткову угоду до договору№ 01-15/ЮР-ЖМ від 29 лютого 2016 року. 
 
Підпис на вказаних документах вчинено особисто ОСОБА_3 , що ним не заперечується.
 
Позивач зазначає, що правовою підставою для визнання оскаржуваного договору недійсним є факт обману з боку відповідача, оскілки 29 листопада 2016 року між сторонами укладався договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ "ДСЛ Авто" і користуючись тим, що позивач не володіє українською мовою, дав на підпис договір про надання правової допомоги з визначенням гонорару в розмірі 200 000 грн., акт виконаних робіт і додаткову угоду до договору № 01-15/ЮР-ЖМ. При цьому жодних послуг щодо надання правової допомоги він не отримував.
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що на виконання ухвали суду від 14 березня 2019 року про призначення судової технічної експертизи відповідачем не були надані оригінали документів (оспорюваний договір, акт виконаних робіт, додаткова угода), а тому згідно статті 109 ЦПК України вважав встановленою обставиною, що вказані документи підписані не датою їх зазначення, а 29 листопада 2016 року, тобто в день підписання договору  купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ "ДСЛ Авто". Такі дії відповідача свідчать про введення позивача в оману.
 
Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки підписуючи спірний договір про надання правової допомоги позивач діяв на власний розсуд. Та обставина, що ОСОБА_3 підписував документи, які складені українською мовою не розуміючи їх змісту, як він зазначає, свідчить про власне недбальство і не може бути підставою для визнання правочину недійсним.
 
При цьому визначення дати підписання спірного договору не має правового значення, оскільки таким договором визначався зміст і обсяг надання послуг за які встановлювалася фіксована вартість і сторони були вільними щодо його укладення.
 
Предметом даного позову не є питання виконання сторонами умов вищевказаного договору, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо недоведеності відповідачем факту надання правничої допомоги позивачу.
 
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факт навмисного введення його в оману при укладенні договору про надання правової допомоги та комплексного юридичного обслуговування № 01-15/ЮР-ЖМ від 1 липня 2015 року.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .
 
Відповідно до частин 2, 13 статі 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судовий збір покладається на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
 
Отже, з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ФОП ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057 грн. 20 коп.
 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
 
У задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання договору недійсним відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 057 грн. 20 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складений 11 березня 2021 року.

 
Головуючий                                                                                                

 
Судді: