ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 754/3481/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 березня 2021 року                                                                               м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Лічевецького І.О.,
                                                          Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила:
- скасувати рішення органу реєстрації відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про відмову у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача зняти її з реєстрації за вказаною адресою;
- скасувати рішення органу реєстрації відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про відмову у знятті з реєстрації місця проживання малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача зняти його з реєстрації за вказаною адресою.
Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 позивача та її малолітнього сина, у зв`язку з не оформленням документів на виїзд на постійне місце проживання. 
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11.03.2019 справу №754/3481/19 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Скасовано рішення відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про відмову у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Деснянську районної в м. Києві державну адміністрацію зняти з реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Скасовано рішення органу реєстрації відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про відмову в знятті з реєстрації місця проживання малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відмовлено в задоволенні позовних вимог у частині зобов`язання Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації зняти з реєстрації малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішенням Армавірського міського суду Краснодарського краю Російської Федерації від 10.06.2016 у справі №2-3082/2016 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . 
Однак, судом першої інстанції зазначена обставина не була прийнята до уваги, що призвело до неправильного вирішення справи.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2018 представник позивача ОСОБА_4 , звернулась до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з заявами про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з вибуттям до Російської Федерації.
Рішеннями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.08.2018 у знятті з реєстрації за вказаною вище адресою відмовлено, з огляду на те, що згідно згідно з Законом України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну» виписка за межі України здійснюють тільки після оформлення документів на виїзд на постійне місце проживання.
Не погоджуючись з такою відмовою та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем протиправно винесено рішення про відмову у знятті з реєстрації з підстав неподання доказів оформлення документів на виїзд на постійне місце проживання, подання яких не передбачено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», тому такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Разом з тим, у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації зняти з реєстрації малолітнього сина позивача суд першої інстанції було відмовлено, так як позивачем в  порушення вимог статті 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» не надано згоди батька ОСОБА_2 на зняття з реєстрації місця проживання малолітнього сина. 
Колегія суддів не погоджується у повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Згідно частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, урегульовано Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1382-IV вільний вибір місця проживання чи перебування - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.
Місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Реєстрація місця проживання особи передбачена статтею 6 наведеного Закону, відповідно до якої громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Статтею 9-1 Закону № 1382-IV визначено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.
Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.
Згідно статті 10 Закону № 1382-IV правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Механізм здійснення реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів визначено Правилами реєстрації місця проживання затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, відповідно до п.11 яких орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Рішення про відмову в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.
Відповідно до абзацу 15 пункту 18 вказаних Правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
У силу вимог статті 242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що для реєстрації місця проживання дитини відповідний перелік документів подається її законним представником - одним з батьків, та другий з батьків повинен надати свою письмову згоду у присутності особи, яка приймає заяву, або така згода підтверджується на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Відповідна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 11    липня 2019 року №296/8597/16-а.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, згідно частини першої статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Таким чином, при реєстрації місця проживання дитини надання письмової згоди другого з батьків не вимагається у випадку наявності відповідного рішення суду або органу опіки та піклування, яким визначено місце проживання дитини.
Як свідчать матеріали справи, позивачем подано дві заяви від 29.08.2018 про зняття з реєстрації місця її та її малолітнього сина проживання у квартирі АДРЕСА_1 у зв`язку з вибуттям до Російської Федерації.
Однак, як зазначено судом першої інстанції, доказів того, що батько ОСОБА_3 надав згоду на зняття малолітньої дитини з реєстрації місця проживання позивачем до суду не надано.
У той же час, колегія суддів звертає увагу на рішення Армавірського міського суду Краснодарського краю Російської Федерації від 10.06.2016 у справі №2-3082/2016, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .
При цьому, судом першої інстанції не було взято до уваги вищевказане рішення, оскільки додана копія рішення суду не завірена належним чином та не надано доказів того, що це рішення суду допускалось до примусового виконання відповідно до розділу IX Цивільного процесуального кодексу України.
Втім, як зазначає позивач, оригінал вказаного рішення знаходиться у провадженні Подільського районного суду міста Києва у справі №758/2736/20 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність сумнівів щодо дійсності наданої позивачем копії рішення Армавірського міського суду Краснодарського краю Російської Федерації від 10.06.2016 у справі №2-3082/2016. 
Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі №758/2736/20 задоволено клопотання позивача про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору, та надано дозвіл на примусове виконання рішення Армавірського міського суду Краснодарського краю Російської Федерації від 10 червня 2016 року у цивільній справі № 2-3082/2016.
Відповідно до частини першої статті 462 Цивільного процесуального кодексу України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
Враховуючи наведене, місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено рішенням іноземного суду.
Таким чином, у випадку наявності рішення суду, яким визначено місце проживання малолітньої дитини разом із позивачем, зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за відсутності письмовою згоди другого з батьків. 
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем у даному випадку до органу реєстрації було подано документи та інформацію, передбаченої пунктом 18 Правил №207 щодо згоди батька на проведення реєстрації місця проживання дитини.
При цьому, слід звернути увагу на статтю 3 Конвенції «Про права дитини», схвалену резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 № 44/25, ратифіковану постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, згідно якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» гарантує кожній людині право на вільне пересування по всій підконтрольній території України.
Протокол №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що кожна людина має право вільно пересуватися та обирати місце проживання в будь-якій державі, на території якої вона перебуває легально.  
На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати відповідача зняти з реєстрації малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації зняти з реєстрації малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
У цій частині прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги про зобов`язання Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації зняти з реєстрації малолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук