Ухвала
Іменем України
 
25 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-2767/09
провадження № 61-2443ск21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                   
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року в справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2009 року банк звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом і просив суд стягнути на користь ВАТ «Універсал Банк» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми заборгованості за кредитним договором № 06/2359Г-01к-07 від 15 червня 2007 року, кредитним договором № 06/2359Г-02к-07 від 15 червня 2007 року, кредитним договором № 06/2359Г-03к-07 від 15 червня 2007 року, кредитним договором № 06/2359Г-04к-07 від 30 листопада 2007 року, укладеними в межах генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/2359Г-07 від 15 червня 2007 року в розмірі 2 616 082,84 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 20 травня 2009 року становить 19 936 142,68 грн.
 
Звернути стягнення на предмет іпотеки: майновий комплекс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності та на земельну ділянку, на якій знаходиться майновий комплекс, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 009566, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 15 червня 2007 року, викладеним в новій редакції відповідно до додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2007 року, укладеним між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», для задоволення грошових вимог ВАТ «Універсал Банк».
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2009 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ВАТ «Універсал Банк» в солідарному порядку заборгованість за кредитними договорами № 06/2359Г-01к-07 від 15 червня 2007 року, № 06/2359Г-02к-07 від 15 червня 2007 року, № 06/2359Г-03к-07 від 15 червня 2007 року, № 06/2359Г-04к-07 від 30 листопада 2007 року в сумі - 19 936 142, 68 грн. 
 
Вирішено питання судових витрат.
 
Звернуто стягнення на предмет іпотеки: майновий комплекс, що належить ОСОБА_4 на праві власності та земельну ділянку на якій знаходиться майновий комплекс, кадастровий номер 3221281201:01:065:0002, площею 4,9602 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 009566, виданого Управлінням земельних ресурсів у Броварському районі Київської області 16 жовтня 2007 року за № 2-3473 і який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 30 листопада 2007 року за № 010732500547, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 15 червня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В. В., зареєстрований в реєстрі за № 2387, викладеним в новій редакції відповідно до додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2007 року, укладеної між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 .
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року апеляційне провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які не брали участі у справі, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2009 року у справі за позовом ВАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2009 року не порушено прав  ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а тому у них відсутнє право на його апеляційне оскарження.
 
15 лютого 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку  звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року у зазначеній вище справі.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що ухвалу Київського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року отримано представником заявника 28 січня 2021 року, на підтвердження надано докази.
 
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану ухвалу Київського апеляційного суду постановлено 09 листопада 2020 року, повний тест якої складено 10 листопада 2020 року та оприлюднено 11 листопада 2020 року.
 
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що при розгляді скарги судами неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Положеннями частини першої статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Отже, виходячи з аналізу наведених норм, відповідно до вимог частини першої статті 352 ЦПК України, особи, яких не було залучено до участі у справі, вправі оскаржити виключно рішення суду, яким безпосередньо вирішено питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
 
У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
 
Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
 
Апеляційним судом встановлено, що ВАТ «Універсал Банк» пред`явив до суду позов на захист свого порушеного права у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору від 15 червня 2007 року. До участі у справі були залучені боржник ОСОБА_2 , поручитель ОСОБА_3 , а також майновий поручитель ОСОБА_4 . Саме у цих осіб із укладених ними кредитних договорів, договорів поруки та договору іпотеки виникли правовідносини із ВАТ «Універсал Банк». З врахуванням наданих суду доказів, суд першої інстанції вирішив спір, який виник між наведеними сторонами.
 
У розглядуваній справі позовні вимоги до ОСОБА_1 банком не заявлялись та судами не вирішувались.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року за наслідками розгляду справи № 921/730/13-г/3 (провадження № 12-6гс20), відступивши від правової позиції, викладеної Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 752/21064/15-ц, вказала, що особа, яка не брала участі у справі, в якій встановлені певні обставини щодо неї, які вона не визнає, вправі спростувати ці обставини у загальному порядку. Тобто таке рішення не буде мати преюдиційного значення для особи, яка не брала участі у справі. При розгляді справи про звернення кредитором стягнення на майно заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) останній може заперечувати проти суми заборгованості за основним зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до боржника та/або поручителя, зокрема доводити, що сума боргу є меншою або відсутня взагалі. Рішення суду, яким вирішено спір між кредитором та боржником та/або поручителем щодо стягнення заборгованості, яким визначено розмір такої заборгованості, не має преюдиційного характеру для заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) за основним кредитним зобов`язанням і за загальним правилом не може бути оскаржено в апеляційному порядку такою особою у разі її не залучення до участі у справі.
 
Більше того частиною другою статті 54 ЦПК України чітко визначені наслідки незалучення у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а саме у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.
 
Отже обставини, встановлені рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2009 року, не мають преюдиційного характеру для ОСОБА_1 , який не брав участі в цій справі, та можуть бути спростовані ним в загальному порядку.
 
Таким чином обґрунтованим є висновок апеляційного суду в оскаржуваній ухвалі від 09 листопада 2020 року про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
 
Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції діяв у межах своїх повноважень та визначений процесуальним законом спосіб.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права.

 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Ухвала апеляційного суду про закриття апеляційного провадження не є ухвалою якою закінчено розгляд справи.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись статтею 390,  частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року в справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький
 
                                                                                                             В. С. Висоцька
 
                                                                                                             І. В. Литвиненко