ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/2035/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 січня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, в якому просили:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 компенсаційні втрати частини пенсії у зв`язку із несвоєчасним виконанням постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року в адміністративній справі №761/26281/14-а і зобов`язати його нарахувати і виплатити їм цю компенсацію за період з 05 березня 2014 року по 06 липня 2017 року;
- стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_2 329,01 гривень податку на доходи фізичних осіб і 32,89 гривні військового збору,   а всього 361,90 гривень, які утримані з його пенсії у 2015 році;
- зобов`язати Державну казначейську службу України списати з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1000 євро на кожного у відшкодування завданої їм матеріальної (майнової) і моральної шкоди, які конвертувати у гривню за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення їм платежу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві і Державну казначейську службу України подати до суду звіти про виконання його постанови. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року, позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 компенсаційні втрати частини пенсії у зв`язку із несвоєчасним виконанням постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року в адміністративній справі №761/26281/14-а.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 компенсацію за період з 05 березня 2014 року по 06 липня 2017 року.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати у розмірі 16,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України.
09 жовтня 2020 року позивачі звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва про встановлення судового контролю над виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року в адміністративній справі №826/2035/18. Заявник просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати звіт про виконання рішення суду. За наслідками розгляду якого в разу неповного виконання цього рішення або неподання звіту накласти на його керівника штраф в обсязі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
До заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення заявником було додано лист Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №18701-19024/Б-02/8-2600/20 від 19.08.2020 року. 
У вказаному листі пенсійний орган повідомив заявника про те, що у травні 2020 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2019 р. у справі № 826/2035/18 Головним управлінням ОСОБА_2 нараховано компенсацію за період з 05 березня 2014 року по 06 липня 2017 року в сумі 7066,99 грн. Зазначені кошти на виконання вищевказаного рішення суду підлягали виплаті відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649. Пенсійний орган зазначив, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2019 року у справі № 826/2035/18 взято на облік у реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, за № 58748 як таке, що надійшло до боржника 21.12.2019 року. Виплата заборгованості за вказаним рішенням суду буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від   12 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 826/2035/18.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивачі подали апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять скасувати вказане судове рішення та встановити судовий контроль за виконанням виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року в адміністративній справі №826/2035/18 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати звіт про його виконання.
Апелянт зазначають, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року відповідачем не виконано Заявник наголошує, що з листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 19.08.2020 року видно, що останній не виконуватиме рішення суду, сподіваючись на дію Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, який затверджений постановою КМУ №649 від 22.08.2018 року.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до  статті 129-1 Конституції України  суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами 2, 3  статті 14 КАС України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За правилами  статті 370 КАС України  судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини 1  статті 382 КАС України  суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 статті 382 КАС України).
Правові норми, закріплені у частині 1  статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини 1  статті 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови  зазначається встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання     постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
Проаналізувавши наведені положення  КАС України, колегія суддів вважає, що    встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття  постанови  у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання  постанови  суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт -  це право суду,  яке реалізується під час прийняття рішення у справі, між тим, в даному випадку, під час ухвалення рішення від 16 грудня 2019 року судом першої інстанції, судовий контроль встановлено не було, та не зобов`язано суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання зазначеного рішення.
Крім того, в даному випадку, заявником не наведено аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів та не надано доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, в той час як листом пенсійного органу підтверджується вчинення відповідачем поступових дій, націлених на виконання рішення суду у цій справі, що вказує на відсутність виключних правових підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду в подальшому, та в разі незастосування процесуальних заходів, про які просить апелянт, таке судове рішення залишиться невиконаним.
У постанові від 14.05.2020 р. у справі № 800/320/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
У даній правовій ситуації із листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №18701-19024/Б-02/8-2600/20 від 19.08.2020 р. вбачається, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на виконання на виконання судового рішення. При цьому, виплата заборгованості буде здійснена після надходження відповідних бюджетних асигнувань.
Тобто, відсутні підстави вважати, що без вжиття заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відмова суду першої інстанції у встановленні відповідачу строку для подання звіту щодо виконання судового рішення, не позбавляє позивача права здійснювати примусове виконання рішення в порядку, передбаченому  Законом України «Про виконавче провадження».
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від   12 листопада 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Постанова складена в повному обсязі 02 лютого 2021 р.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко